Постанова 
Іменем України 
 
16 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 215/3903/16-к
провадження № 51-4507км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої  судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                                      ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника                                                                           ОСОБА_6 ,
засудженого                                                                       ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201504023000659, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,  
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної  інстанцій обставини
Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вироком від 24 лютого 2020 року визнав винуватим та засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та поклав певні обов`язки, визначені ст. 76 КК України. Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_7 08 грудня 2015 року, приблизно о 09.00 год, керуючи автомобілем «Dacia Solenza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі по вул. Мусоргського з боку вул. Тимірязєва в напрямку вул. Стасова в Тернівському районі міста Кривого Рогу.
В цей же час у попутному із ОСОБА_7 напрямку, виконуючи перевезення пасажирів по маршруту № 230, в крайній правій смузі рухався автобус «Mercedes-Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , в салоні якого, знаходилась ОСОБА_10 .
ОСОБА_7 , продовжуючи рухатись в крайній лівій смузі, знаходячись навпроти будинку №35 та маючи об`єктивну можливість в повному обсязі спостерігати за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч, не зайнявши відповідне крайнє праве положення, раптово почав виконувати маневр повороту праворуч в напрямку заїзду до дворової території зазначеного будинку, чим грубо порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, виконання яких виключає настання дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_11 , уникаючи зіткнення, застосував екстрене гальмування, при якому в салоні керованого ним автобусу відбулося падіння пасажира ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою постійної втрати загальної працездатності більше ніж на 1/3.
Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 червня 2020 року змінив вирок, виключивши з його мотивувальної частини посилання на показання свідка ОСОБА_12 . В іншій частині залишив вирок без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисники ставлять питання про скасування вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року і призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 
Свої вимоги мотивують тим, що, за наявності в матеріалах провадження двох висновків судових автотехнічних експертиз, які суперечать один одному, суд не усунув зазначені протиріччя, безпідставно взявши до уваги висновок лише однієї експертизи.
Також зазначають, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги щодо наявних порушень, усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України безпідставно відмовив в дослідженні доказів, що, на думку сторони захисту, є порушенням принципу безпосередності дослідження доказів.
Вважають, що судом апеляційної інстанції було порушено право на захист ОСОБА_7 , оскільки стороні захисту не було надано достатньо часу для підготовки до судових дебатів. 
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги і просив її відхилити.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується               статтями 412-414 КПКУкраїни.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Усі доводи, що містяться в апеляційних скаргах, мають бути проаналізовані з урахуванням наявних у справі доказів з тим, щоб жоден з них не залишився нерозглянутим. Однак цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій вказав про конкретні порушення, допущені, на його думку, судом першої інстанції при ухваленні вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року.
Захисник в апеляційній скарзі, вказував, щодо в матеріалах справи містяться висновки автотехнічних експертиз від 25 липня 2016 року № 3861-16 та від 21 травня 2019 року № 468, які протирічать один одному, проте судом першої інстанції безпідставно було взято до уваги лише той висновок, який підтверджує винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, і залишено поза увагою висновок який доводить невинуватість останнього. При цьому не усунуто протиріч вказаних експертиз шляхом призначення комісійної автотехнічної експертизи. Як зазначав захисник, стороною захисту неодноразова заявлялись клопотання про призначення таких експертиз, проте судом першої інстанції вони були залишені без задоволення.
Як убачається з матеріалів провадження, в основу обвинувального вироку, крім інших доказів, судом першої інстанції було покладено висновок судової автотехнічної експертизи від 25 липня 2016 року № 3861-16, згідно з яким показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в частині швидкості руху мікроавтобуса, його розташування в момент початку маневру автомобілем під керуванням ОСОБА_7 не позбавлені технічного сенсу, а порушення ОСОБА_7 п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із застосуванням водієм ОСОБА_9 екстреного гальмування.
При цьому судом апеляційної інстанції не зазначено достатніх доводів щодо обґрунтованості позиції місцевого суду, який не взяв до уваги висновок автотехнічної експертизи № 468 від 21 травня 2019 року, складений за зверненням захисника ОСОБА_15 , відповідно до якого показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 щодо механізму розвитку ДТП з технічної точки зору є неспроможними.
Однак суд апеляційної інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону залишив без достатньої уваги доводи апеляційної скарги захисника щодо наявних протиріч, лише формально вказавши, що в основу експертизи № 468 від 21 травня 2019 рокупокладено вихідні дані, які суперечать слідчим експериментам. 
При цьому доводи сторони захисту про те, що експерту було надано виключно ті дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження, залишились поза увагою суду. Також матеріали справи не містять даних про те, що судами вживались заходи для усунення суперечностей у вказаних висновках експертів.
За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ст. 412 КПК України є істотними.
У зв`язку з цим, касаційну скаргу захисників потрібно задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. 
Під час апеляційного перегляду потрібноусунути зазначені порушення, повно та всебічно перевірити доводи поданих на вирок місцевого суду апеляційних скарг з урахуванням наведених у цій постанові доводів та висновків й постановити рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                                    ОСОБА_3