Номер провадження: 22-ц/813/5701/21 
Номер справи місцевого суду: 507/1666/18
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючої – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., 
за участі секретаря – Чепрас А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 05 червня 2019 року (одноособово суддя Дармакука Т.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третья особа: відділ у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання протиправними наказів, скасування державної реєстрації земельних ділянок, виключення з Державного земельного кадастру записів щодо державної реєстрації земельних ділянок, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)
16.11.2018 року ОСОБА_5 звернулася із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі- ГУ Держгеокадастру), ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: відділ у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі- відділ Держгеокадастру), і, уточнивши позов, просила визнати протиправними та скасувати накази, скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, виключити з Державного земельного кадастру записи щодо державної реєстрації земельних ділянок.
Позов обґрунтовано наступним. 
ОСОБА_5 має право постійного користування земельною ділянкою площею 47,09 га, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії І-ОД № 009286. Оскільки будь-яке речове право на землю підлягає державній реєстрації, вона замовила проектну технічну документацію для подальшої реєстрації права власності на земельну ділянку. Документи виготовлялись довгий час, так як здійснювалось погодження з органами охорони культурної спадщини (по причині знаходження на ділянці кургану), також вона зверталася до суду за встановленням факту належності документу.
За заявкою проектної організації ПП «ТЕРРАРІОН», яке діяло від її імені, державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру видано рішення № РВ- 5100905642018 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Підставою відмови зазначено, що спірна дана земельна ділянка перетинається (накладається) із земельними ділянками з кадастровими номерами: 5123383800:01:001:0704; 5123383800:01:001:0700;5123383800:01:001:0693;5123383800:01:001:0683;5123383800:01:001:0687; 5123383800:01:01:0686;5123383800:01:001:0702;5123383800:01:001:0690, 5123383800:01:001:0694,5123383800:01:001:0701;5123383800:01:001:0699; 5123383800:01:001:0697; 5123383800:01:001:0698;5123383800:01:001:0696; 5123383800:01:001:0703; 5123383800:01:001:0692; 5123383800:01:001:001:0684; 5123383800:01:001:0685; 5123383800:01:001:0688;5123383800:01:001:0689; 512338300:01:001:0691.
Згідно 21 витягу з державного земельного кадастру та наказів ГУ Держгеокадастру, відповідачам ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4  наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. 
Посилаючись на те, що відповідно до державного акту вона має право постійного користування земельною ділянкою, земельна ділянка в неї не вилучена, право постійного користування не припинено, позивачка просила: скасувати накази ГУ Держгеокадастру про надання дозволу відповідачам на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: 5123383800:01:001:0704;5123383800:01:001:0700; 5123383800:01:001:0693; 123383800:01:001:0683;5123383800:01:001:0687; 5123383800:01:001:0686;5123383800:01:001:0702;5123383800:01:001:0690; 5123383800:01:001:0694; 5123383800:01:001:0690; 5123383800:01:001:0694; 5123383800:01:001:0701;5123383800:01:001:0699;5123383800:01:001:0697; 5123383800:01:001:0698;5123383800:01:001:0696;5123383800:01:001:070; 5123383800:01:001:0692;5123383800:01:001:0684; 5123383800:01:001:0685;5123383800:01:001:0688; 5123383800:01:001:0689; 5123383800:01:001:0691; зобов`язати орган, що здійснив державну реєстрацію, відділ ГУ Держгеокадастру виключити з Державного земельного кадастру записи щодо державної реєстрації зазначених земельних ділянок.
Уточнивши позов, ОСОБА_5 надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила також визнати протиправними і скасувати накази ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_22 , ОСОБА_3 без зміни цільового призначення № 15-3030/13-18сг від 07.05.2018 року, № 15-3032/13-18сг від 07.05.2018 року, № 15-2981/13-18сг від 07.05.2018 року, № 15-3051/13-18сг від 08.05.2018 року, № 15-2991/13-18сг від 07.05.2018 року, № 15-2980/13-18сг від 07.05.2018 року, № 15-2992/13-18сг від 07.05.2018 року.
У судовому засіданні в суді першої інстанції позивачка і її представник позов підтримали, відповідачі: представник ГУ Держгеокадастру позов не визнав, зазначаючи, що ГУ Держгеокадастру діяло відповідно до вимог закону; представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність у позивачки правовстановлюючого документу на земельну ділянку.
Відповідачі: ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_4 і представник третьої особи не приймали участі у судовому засіданні. 
Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 05.06.2019 року  позов задоволено частково.  Суд визнав протиправними та скасував: наказ ГУ Держгеокадастру від 05.03.2018 року №15-1677/13-18сг, яким ОСОБА_6  надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 05.03.2018 року №15-1674/13-18сг, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 20.03.2018 року№15-2076/13-18сг, яким ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 27.02.2018 року №15-1513/13-18сг, яким ОСОБА_8 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 20.03.2018 року №15-2080/13-18сг, яким ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 15.03.2018 року №15-2015/13-18сг, яким ОСОБА_10 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 26.02.2018 року№15-1446/13-18сг, яким ОСОБА_11 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 26.02.2018 року №15-1449/13-18сг, яким ОСОБА_12 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 15.03.2018 року №15-2013/13-18сг, яким ОСОБА_13 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 05.03.2018 року №15-1675/13-18сг, яким ОСОБА_14 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 05.03.2018 року №15-1678/13-18сг, яким ОСОБА_15 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 15.03.2018 року №15-2012/13-18сг, яким ОСОБА_16 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 27.02.2018 року№15-1514/13-18сг, яким ОСОБА_17 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 27.02.2018 року№15-1511/13-18сг, яким ОСОБА_18 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 26.02.2018 року№15-1451/13-18сг, яким ОСОБА_19 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 15.03.2018 року №15-2014/13-18сг, яким ОСОБА_20 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 27.02.2018 року №15-1512/13-18сг,яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 20.03.2018 року№15-2079/13-18сг, яким ОСОБА_21 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 20.03.2018 року№15-2077/13-8сг, яким ОСОБА_22 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 26.02.2018 року№15-1450/13-18сг, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства; наказ ГУ Держгеокадастру від 05.03.2018 року №15-1673/13-18сг, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовного розміру 2 га для ведення особистого селянського господарства.
Суд визнав протиправними та скасував: наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_20 без зміни цільового призначення № 15-3030/13-18сг від 07.05.2018 року; наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_4 без зміни цільового призначення № 15-3032/13-18сг від 07.05.2018 року; наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_2 без зміни цільового призначення № 15-2981/13-18сг від 07.05.2018 року; наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_21 без зміни цільового призначення № 15-3051/13-18сг від 08.05.2018 року; наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_8 без зміни цільового призначення № 15-2991/13-18сг від 07.05.2018 року; наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_22 без зміни цільового призначення № 15-2980/13-18сг від 07.05.2018 року; наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_3 без зміни цільового призначення № 15-2992/13-18сг від 07.05.2018 року.
Суд скасував державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: 5123383800:01:001:0704;5123383800:01:001:0700;5123383800:01:001:0693;5123383800:01:001:0683; 5123383800:01:001:0687; 5123383800:01:001:0686; 5123383800:01:001:0702; 5123383800:01:001:0690;5123383800:01:001:0694;5123383800:01:001:0701;5123383800:01:001:0699;5123383800:01:001:0697;5123383800:01:001:0698;5123383800:01:001:0696;5123383800800:01:001:0703; 5123383800:01:001:0692; 5123383800:01:001:0684; 5123383800:01:001:0685; 5123383800:01:001:0688; 5123383800:01:001:0689; 5123383800:01:001:0691.
Суд відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання органу, що здійснив державну реєстрацію виключити з Державного земельного кадастру записи щодо державної реєстрації зазначених земельних ділянок.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги).
Відповідачі ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  та ОСОБА_4  не погодились із рішенням суду від05.06.2019 року і в особі представника подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)        
Апеляційна скарга представника  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зазначає:
З рішенням суду в частині, яка стосується інтересів ОСОБА_23 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 погодитись неможна.
Підставами для скасування рішення суду є, в тому числі, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, як визначено ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
В обґрунтування позовних вимог позивачка надала документ, на підставі якого у 2000 році придбала право користування земельною ділянкою: державний акт на право постійного користування землею серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року, виданий Любашівською райрадою на ім`я ОСОБА_24 у підтвердження права на земельну ділянку площею 47, 09 га, розташовану на території Маловасилівської сільської ради, на внутрішній сторінці якого рукописним текстом зазначено: «За вірне вважати Троїцька сільська рада, голова райради ОСОБА_25 , підпис» (а.с. 23, 24, т. 1). Як з`ясувалось у судовому засіданні, коли саме та за яких обставин виникла ця приписка у документі, позивачка не пам`ятає.
У рішенні Любашівської районної ради Одеської області № 108-ХХІІІ, XII сесії, XXIII скликання від 28.09.2000 року «Про вилучення та надання земельних ділянок фермерських господарств «Палада», «Сот» в постійне користування членам господарств» йде мова про вилучення земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні ОСОБА_26 площею 47,09 га, з яких ріллі 47,09 га, та надання їх у постійне користування члену фермерського господарства ОСОБА_24 (а.с.25, т.1), в рішенні місце розташування земельної ділянки не вказано, в той час, як у правовстановлюючому документі чітко визначено, що земельна ділянка розташована на території Маловасилівської сільської ради.
В мотивувальній частині рішення суду від 05.06.2019 року, рішення Любашівської райради Одеської області від 28.09.2000 року № 108-ХХІІІ, на підставі якого видано державний акт, не досліджувалось. Двічі суд посилався на державний акт на право постійного користування землею, як на доказ у справі, в першому випадку чомусь залишив поза увагою місце розташування землі, в другому зазначив: «Як вбачається із державного акту серії І-ОД № 009286 земельна ділянка розташована на території Маловасилівської сільської ради, проте разом із тим до державного акту головою райдержадміністрації Бурлаковим М. В. внесені зміни щодо розташування земельної ділянки та вказано вважати за вірне «Троїцька сільська рада», виправлення скріплено печаткою Любашівської районної державної адміністрації. 
У підтвердження факту з`ясування місця розташування земельної ділянки саме на території Троїцької сільської ради, суд посилався на свідчення ОСОБА_27 , землевпорядника Троїцької сільської ради. Суд зазначив, що безспірно встановлено, що земельна ділянка, передана позивачці, фактично знаходиться на території Троїцької сільської ради Любашівського району, а внесення виправлень у державному акті посадовою особою у неналежний спосіб не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_5 права користування земельною ділянкою.
Проте, погодитися з такою думкою суду не можна виходячи з такого: місце розташування земельної ділянки визначається саме у правовстановлюючому документі; пояснення свідка з цього приводу є неналежним доказом; виправлення у державному акті місця розташування землі проведено головою райради одноособово (в рішенні суду помилково вказано, що головою райдержадміністрації), без відповідного рішення органу, який надав землю, без посилання на дату внесення виправлення. 
Судом вірно надано оцінку цьому виправленню - у неналежний спосіб, але, на думку суду, це не є підставою позбавлення ОСОБА_5 права користування земельною ділянкою. Позивачкою не надано доказів того, чи працював ОСОБА_28 головою райради, коли саме і суд не вважав за потрібне це з`ясувати. Те, що ОСОБА_5 використовує земельну ділянку на території Троїцької сільської ради не означає, що в неї є таке право, пояснення землевпорядника ОСОБА_27 свідчать лише про те, що ОСОБА_5 дійсно займає земельну ділянку на території Троїцької сільської ради, але свідчення не можуть замінити собою такий доказ, як державний акт на право постійного користування землею.
Під час розгляду справи представником апелянтів надавались докази того, що в другий примірник державного акту, який зберігається у відділі у відділі Держгеокадастру, відомості про зміну місця розташування земельної ділянки не вносилися, ніякої інформації щодо підстав внесення виправлень районна рада та архівний відділ Любашівської РДА надати не змогли, про що свідчать листи райради від 15.03.2019 року та архівного відділу від 01.04.2019 року, ці документи судом до уваги не прийнято і мотиви відхилення доказів в рішенні не зазначені. Суд лише вказав, що аргументи, наведені представником ГУ Держгеокадастру та адвокатом Гусєвою О. Д. не спростовують доводів, наведених позивачем, проте ніякі доводи не можуть змінити місце знаходження землі, яке визначено правовстановлюючим документом.
Процес дослідження доказів по даній справі не можна вважати повним і об`єктивним, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яким порушені права відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які на законних підставах отримали право на земельні ділянки розміром 2 га кожним для ведення особистого селянського господарства на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відзив на скаргу позивачки ОСОБА_29 зазначає: 
Єдиним доводом апелянтів є те, що суд не встановив, що спірна земельна ділянка не знаходиться на території Троїцької сільської ради, а знаходиться в Маловасилівській сільській раді. Вважаю цей довід абсурдним і не обґрунтованим. Так, в державному акті допущена помилка, але вона виправлена тим органом, що його видав. Нема жодного судового рішення, яке б визнало даний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою не дійсним. Допитаний як свідок у судовому засіданні землевпорядник Троїцької сільської ради ОСОБА_27 чітко пояснив, що земельна ділянка завжди знаходилась на території Троїцької сільської ради і з 2000 року земельною ділянкою користується ОСОБА_5 
ОСОБА_27 також пояснив, що ГУ Держгеокадастру не погоджувало виділення земельної ділянки іншим громадянам та вилучення її з користування ОСОБА_5 Троїцькою сільською радою. Крім того ОСОБА_27 пояснив, що раніше працював землевпорядником також в Маловасилівській сільській раді і ніякої земельної ділянки та території Маловасилівської сільської ради ОСОБА_5 не отримувала. Свідок пояснив, що ГУ Держгеокадастру не може не бути обізнано, що земельна ділянка ОСОБА_5 знаходиться на території Троїцької сільської ради, так як щороку, на протязі багатьох років (з 1998 по 2015), надходили звіти форми 63ЕМ, в яких відображено розташування кожної земельної ділянки в районі та її користувачі.
Ніяких погоджень на вилучення із користування земельної ділянки для надання її іншим особам, вона не надавала і не має наміру надавати. Надання спірних земельних ділянок іншим особам є протиправним, право постійного користування земельною ділянкою порушене і підлягає судовому захисту. Вона на законних підставах користується земельною ділянкою 18 років, сплачує податки і виявляється, що її земельна ділянка виділені іншим особам, тому суд об`єктивно і не упереджено дослідив докази, що є в справі й ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
Рішенням Любашівської районної ради Одеської області, рішення №108-ХХІІІ, ХІІ сесія, ХХІІІ скликання від 28.09.2000 року, вилучено у ОСОБА_26 земельну ділянку загальною площею 47,09 га з них 49,65 га ріллі і 0,11 га багаторічних насаджень та надано у користування члену фермерського господарства ОСОБА_24 (а.с.25 т.1).
Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року, ОСОБА_24 , на підставі рішення ХІІ сесії ХХІІІ Любашівської районної ради народних депутатів Одеської області від 28.09.2000 року №108-ХХІІІ надана, у постійне користування земельна ділянка площею 47,09 га в межах згідно із планом для ведення селянського фермерського господарства. Земельна ділянка розташована на території Маловасилівської сільської ради. Землю надано для ведення селянського /фермерського/ господарства. Державний акт складений у двох примірниках, з яких перший виданий землекористовачу ОСОБА_24 , другий зберігається у Любашівській районній раді народних депутатів. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 172. Державний акт підписаний головою Любашівської районної ради народних депутатів А. Ігнатовським. На державному акті рукописно дописано: за вірне вважати «Троїцька сільска рада» Голова районної ради М.В. Бурлака (а.с.23,24 т.1).
19.12.2000 року зареєстровано фермерське господарство «Демчевських», керівником якого зареєстрована ОСОБА_5 (а.с.26-28 т.1).
06.12.2017 року ГУ Держгеокадастру відмовило ОСОБА_30 у надані згоди на відновлення меж земельної ділянки через розбіжності з ПІБ у клопотанні і державному акті про право постійного користування землею (а.с.29 т.1).
Наказами ГУ Держгеокадастру «Про надання дозволу на розроблення документації» від 05.03.2018 року №15-1677/13-18сг , 05.03.2018 року №15-1674/13-18сг, 27.02.2018 року №15-1513/13-18сг, 20.03.2018 року№15-2076/13-18сг, 20.03.2018 року №15-2080/13-18сг, від 15.03.2018 року №15-2015/13-18сг, 26.02.2018 року№15-1446/13-18сг, 26.02.2018 року №15-1449/13-18сг, 15.03.2018 року №15-2013/13-18сг, 05.03.2018 року №15-1675/13-18сг, 05.03.2018 року №15-1678/13-18сг , 15.03.2018 року №15-2012/13-18сг, 27.02.2018 року№15-1514/13-18сг, 27.02.2018 року№15-1511/13-18сг, 26.02.2018 року№15-1451/13-18сг, 15.03.2018 року №15-2014/13-18сг, від 27.02.2018 року №15-1512/13-18сг , 20.03.2018 року№15-2079/13-18сг, 20.03.2018 року№15-2077/13-18сг, 26.02.2018 року№15-1450/13-18сг, 05.03.2018 року №15-1673/13-18сг, - ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4   наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства (а.с. 42,44,46,48,50,52,54, 56,58,60, 62,64,66,69,70, 72,74,76,78,80 т.1).
Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 30.03.2018 року встановлений факт належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року, виданого на ім`я ОСОБА_24 (а.с.30 т.1).
Наказами ГУ Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність без зміни цільового призначення», затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність і надані у власність земельні ділянки: ОСОБА_20 (наказ № 15-3030/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_4 (наказ № 15-3032/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_2 (наказ № 15-2981/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_21 (наказ № 15-3051/13-18сг від 08.05.2018 року); ОСОБА_8 (наказ № 15-2991/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_22 (наказ № 15-2980/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_3 (наказ № 15-2992/13-18сг від 07.05.2018 року), а відділом у Любашівському районі ГУ Держгеокадастру за вказаними особами проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами:5123383800:01:001:0704; 5123383800:01:001:0700; 5123383800:01:001:0693; 512338800:01:001:0683;5123383800:01:001:0687;5123383800:01:001:0686; 5123383800:01:001:0702;5123383800:01:001:0690;5123383800:01:001:0694;5123383800:01:001:0701;5123383800:01:001:0699;5123383800:01:0010697;5123383800:01:001:0698; 5123383800:01:001:0696;5123383800:01:001:0703; 5123383800:01:001:0703; 5123383800:01:001:0692;5123383800:01:001:0684; 5123383800:01:001:0685;5123383800:01:001:0688; 5123383800:01:001:0689;5123383800:01:001:0691 (а.с. 42-82 т.1). 
11.08.2018 року ОСОБА_5 звернулась до ГУ Держгеокадастру із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у її користуванні, відповідного до державного акту серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року. Наказом ГУ Держгеокадастру № 15-4959/13018-05 від 26.07.2018 року надано згоду ОСОБА_5 на відновлення меж земельної ділянки площею 49,07 га, що перебуває у постійному користуванні, відповідно до державного акту серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року (а.с.38,38 зворот т.1).
Рішенням держреєстратора відділу Держгеокадастру від 12.10.2018 року ОСОБА_5 відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру через співпадання з площами інших земельних ділянок (а.с.35 т.1).
Інформація про внесення змін до державного акту серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року щодо місця розташування земельної, згідно повідомлень Любашівської РДА і архівного відділу Любашівської РДА від 15.03.2019 року та від 01.04.2019 року, відсутня (а.с.3,6 т.3).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу передачі у користування і власність земельних ділянок та скасування державної реєстрації земельних ділянок, які регулюються нормами ЦК України, ЗК України,Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 (далі-Положення).
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_5 , в рішенні зазначив, що має місце порушення прав та інтересів позивачки, яка є користувачем спірної земельної ділянки, а ГУ Держгеокадастру, без припинення права користування земельною ділянкою, якою позивачка користується на підставі державного акту серії І-ОД № 0009286, незаконно видало накази про передачу у власність частини земельної ділянки іншим особам, крім того, судом безспірно встановлено, що земельна ділянка, передана позивачці на підставі державного акту, фактично знаходиться на території Троїцької сільської ради Любашівського району і внесення виправлень до державного акту посадовою особою у неналежний спосіб, не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_5 права користування земельною ділянкою (а.с.154-158 т.3).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду в цій частині з таких підстав.
Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам -для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (ст. 22 ч.3 ЗК України).
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ст. 122 ч.2 ЗК України).
Відповідно до п. 1 Положення, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Завданнями Держгеокадастру є, крім іншого, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (пп. 31 п. 3 Положення).
Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 року № 333, ГУ Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане, яке, відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:  для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство; для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (ст. 121 ч.1 ЗК України).
Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ст. 118 ч.6 ЗК України).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ст. 118 ч.7 ЗК України).
Частиною 1 статті 117 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Такими суб`єктами, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України та наказу Мінагрополітики від 29.09.2016 року № 333 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру», є ГУ Держгеокадастру, а також відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України, міські, селищні, сільські ради, що представляють об`єднані територіальні громади.
З матеріалів справи вбачається, що наказами ГУ Держгеокадастру «Про надання дозволу на розроблення документації» від 05.03.2018 року №15-1677/13-18сг , 05.03.2018 року №15-1674/13-18сг, 27.02.2018 року №15-1513/13-18сг, 20.03.2018 року№15-2076/13-18сг, 20.03.2018 року №15-2080/13-18сг, від 15.03.2018 року №15-2015/13-18сг, 26.02.2018 року№15-1446/13-18сг, 26.02.2018 року №15-1449/13-18сг, 15.03.2018 року №15-2013/13-18сг, 05.03.2018 року №15-1675/13-18сг, 05.03.2018 року №15-1678/13-18сг , 15.03.2018 року №15-2012/13-18сг, 27.02.2018 року№15-1514/13-18сг, 27.02.2018 року№15-1511/13-18сг, 26.02.2018 року№15-1451/13-18сг, 15.03.2018 року №15-2014/13-18сг, від 27.02.2018 року №15-1512/13-18сг , 20.03.2018 року№15-2079/13-18сг, 20.03.2018 року№15-2077/13-18сг, 26.02.2018 року№15-1450/13-18сг, 05.03.2018 року №15-1673/13-18сг, - ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4   наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
Крім того, наказами ГУ Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок та надання у власність без зміни цільового призначення», затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність і надані у власність земельні ділянки: ОСОБА_20 (наказ № 15-3030/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_4 (наказ № 15-3032/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_2 (наказ № 15-2981/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_21 (наказ № 15-3051/13-18сг від 08.05.2018 року); ОСОБА_8 (наказ № 15-2991/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_22 (наказ № 15-2980/13-18сг від 07.05.2018 року); ОСОБА_3 (наказ № 15-2992/13-18сг від 07.05.2018 року).
Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що відділом ГУ Держгеокадастру за вказаними особами здійснена державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами: 5123383800:01:001:0704; 5123383800:01:001:0700;5123383800:01:001:0693, 5123383800:01:001:0683,5123383800:01:001:0687;5123383800:01:001:0686; 5123383800:01:001:0702; 5123383800:01:001:0690;5123383800:01:001:0694; 5123383800:01:001:0701; 5123383800:01:001:0699; 5123383800:01:001;0697; 5123383800:01:001:0698;5123383800:01:001:0696;5123383800:01:001:0703; 5123383800:01:001:0703; 5123383800:01:001:0692;5123383800:01:001:0684;5123383800:01:001:0685;5123383800:01:001:0688; 5123383800:01:001:0689; 5123383800:01:001:0691.
У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність (п.48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 року по справі № 587/2121/18). 
11.08.2018 року ОСОБА_5 звернулась до ГУ Держгеокадастру із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у користуванні на підставі державного акту серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року. Наказом ГУ Держгеокадастру № 15-4959/13018-05 від 26.07.2018 року надано згоду ОСОБА_5 на відновлення меж земельної ділянки площею 49,07 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року (а.с.38,38 зворот т.1).
Рішенням держреєстратора відділу ГУ Держгеокадастру від 12.10.2018 року ОСОБА_5 відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру через співпадання з площами інших земельних ділянок (а.с.35 т.1).
За змістом ч. 8 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу, відповідно до якої, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам закону та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ст. 123 ч.15 ЗК України).
Позивачка, стверджуючи про порушення відповідачами її права постійного користування земельною ділянкою, надала копію державного акту від 07.12.2000 року і рішення Любашівської районної ради народних депутатів Одеської області від 28.09.2000 року №108-ХХІІІ (а.с.23-25 т.1).
Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року, ОСОБА_31 , на підставі рішення Любашівської районної ради народних депутатів Одеської області від 28.09.2000 року №108-ХХІІІ надана у постійне користування земельна ділянка площею 47,09 га в межах згідно із планом для ведення селянського фермерського господарства. Земельна ділянка розташована на території Маловасилівської сільської ради. Землю надано для ведення селянського /фермерського/ господарства. Державний акт складений у двох примірниках, з яких перший виданий землекористовачу ОСОБА_5 , другий зберігається у Любашівській районній раді народних депутатів. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 172. Державний акт підписаний головою Любашівської районної ради народних депутатів А. Ігнатовсьским. На державному акті рукописно дописано: за вірне вважати «Троїцька сільска рада» Голова районної ради М.В. Бурлака.
Доказами  є  будь-які дані, на  підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ч.ч.1-3 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ч.ч.1,2 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ч.1 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.ч.1,5,6 ЦПК України).
Наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належним і допустимим доказом права користування земельною ділянкою можуть бути рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у постійне користування (ст. 19 ЗК України в редакції станом на 2000 рік, ст. 123 ЗК України) і державний акт на право постійного користування землею, виданий на підставі рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у постійне користування (ст. 23 ЗК України, в редакції станом на 2000 рік). 
Відповідно до п. 2.9 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі оренди) та договорів оренди землі» (чинної станом на час видачі державного акту від 07.12.2000 року і впродовж до 03.07.2013 року, далі-Інструкція №43 від 07.12.1999 року), затвердженої Наказом №43 від 04.05.1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №404 від 03.07.2013 року), - усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.
Державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акту. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується посадовимиособами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів та голова місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. При втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу  видається  відповідний  дублікат (п.  2.14, 5.1 Інструкції №43 від 07.12.1999 року). 
Виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акту. У заяві (клопотанні) відображається суть виявлених помилок. До заяви (клопотання) додаються: копія такого державного акту, копія акту приймання-передавання межових знаків на зберігання; копія акту перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; копія документа, на підставі якого набуто право на землю. Новий державний акт видається протягом 15 робочих днів з дати надходження вищезазначених документів до територіального органу Держкомзему за рахунок органу, який здійснив реєстрацію такого
державного акту. При видачі нового державного акту державний акт, у якому було 
було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу
Держкомзему і вважається зіпсованим (п.п. 4.1,4.4,4.5,4.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 року, зареєстрованої, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751, далі-Інструкція №325 від 22.06.2009 року, яка була чинна з 22.06.2009 року і втратила чинність 09.09.2013 року на підставі наказу № 537 Міністерства аграрної політики та продовольства). 
Позивачка не надала і матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, а саме, рішення компетентного органу і державний акт про передачу позивачці земельної ділянки у постійне користування (дублікат державного акту, відповідно до Інструкції №43 від 07.12.1999 року чи новий державний акт, відповідно до Інструкції №325 від 22.06.2009 року),  які б поза всяких сумнівів підтверджували факт передачі позивачці у 2000 році земельної ділянки площею 47,09 га не на території Маловасилівської сільської ради, а на території Троїцької сільскої ради Любашівського району Одеської області.
Висновок суду в рішенні, що зважаючи на пояснення у суді свідка ОСОБА_32 (землевпорядник Троїцької сільської ради Любашівського району) і план зовнішніх меж землекористування, який доданий до державного акту серії І-ОД № 009286, дає суду підстави безспірно встановити, що земельна ділянка знаходиться на території Троїцької сільської ради Любашівського району, а внесення виправлень у державному акті посадовою особою у неналежний спосіб, не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_5 права користування земельною ділянкою, не відповідає стандартам доказування, а саме, допустимості доказів, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Завданням суду є встановлення чи мав місце факт. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). 
Отже суд не може припускати, що певну обставину доведено. Факт або стався, або його не було. Якщо у суду залишаються сумніви, слід застосувати правила про розподіл тягаря доведення. Якщо сторона, на яку покладено тягар, не виконує його, факт вважається таким, що не доведений.
Державний акт серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року підписаний головою Любашівської районної ради народних депутатів А. Ігнатовсьским. На державному акті рукописно дописано: за вірне вважати «Троїцька сільска рада», голова районної ради ОСОБА_25 ».
Докази того, на підставі яких рішень і коли саме посадова особа голова районної ради ОСОБА_28 вчинив на державному акті серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року допис: за вірне вважати «Троїцька сільска рада», матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, вказані обставини, відповідно ст. ст. 71 ч.1, 78 ч.2, 79 ч.1 ЦПК України, не є належними, допустимими і достатніми доказами у справі, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів) у справі, а саме, що державний акт серії І-ОД № 009286 від 07.12.2000 року підтверджує право позивачки на постійне користування земельною ділянкою площею 47,09 га на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зважаючи на те, що позивачка не надала належних і допустимих доказів, які б у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про часткове задоволення позову.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника відповідачів, що позивачка не довела належними та допустимими доказами факт того, що вона є користувачем земельної ділянки саме на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області, прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду в частині з прийняттям нового судового рішення.
Твердження позивачки у відзиві на скаргу, що: свідок  ОСОБА_27 пояснив, що він працював землевпорядником також в Маловасилівській сільській раді і ніякої земельної ділянки та території Маловасилівської сільської ради ОСОБА_5 не отримувала; ГУ Держгеокадастру не може не бути не обізнане, що земельна ділянка ОСОБА_5 знаходиться на території Троїцької сільської ради, так як щороку, на протязі багатьох років (з 1998 по 2015) надходили звіти форми 63ЕМ, в яких відображено розташування кожної земельної ділянки в районі та її користувачі; ніяких погоджень на вилучення з користування земельної ділянки для надання її іншим особам, вона не давала; надання спірних земельних ділянок іншим особам є протиправним і порушене її право постійного користування земельною, - до уваги не приймаються.
Належними і допустимими доказами права користування позивачкою земельною ділянкою є рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у постійне користування та державний акт на право постійного користування землею, виданий на підставі рішення компетентного органу.
Свідчення свідків або звіти до органів по формі 63ЕМ, в силу ч.2 ст. 78 ЦПК України, у даному випадку, не є допустимим доказом на підтвердження права користування земельною ділянкою.
Оскільки позов не доведений, доводи позивачки, що вона не надавала згоду на вилучення земельної ділянки, не мають правового значення.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Позивачка не довела позовних вимог, тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів особи, за захистом яких особа звернулася до суду.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Апеляційна скарга представника  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 містить прохання про скасування рішення суду від 05.06.2019 року в частині визнання протиправними та скасування наказу ГУ Держгеокадастру від 05.03.2018 року №15-1674/13-18 сг стосовно ОСОБА_1 ; наказу ГУ Держгеокадастру від 27.02.2018 року №15-1512/13-18 сг стосовно ОСОБА_3 ; наказу ГУ Держгеокадастру від 26.02.2018 року №15-1450/13-18сг стосовно ОСОБА_2 , в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру №15/2981/13-18 сг від 15.05.2018 року стосовно ОСОБА_2 ; наказу ГУ Держгеокадастру №15/2992/13-18 сг від 07.05.2018 рок стосовно ОСОБА_3 з прийняттям нового рішення про відмову у позові до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині визнання протиправними наказів, скасування державної реєстрації земельних ділянок (а.с.202,203 т.3).
Апеляційна скарга представника ОСОБА_4 містить прохання про скасування рішення суду повністю і відмову у позові в повному обсязі (а.с.121 т.4).
Апеляційні скарги не містять доводів і обґрунтувань стосовно незаконності рішення суду про відмову у позові про зобов`язання відділ ГУ Держгеокадастру виключити з Державного земельного кадастру записи щодо державної реєстрації земельних ділянок.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ст. 367 ч.ч.1,2 ЦПК України).
Апеляційні скарги подані представником ОСОБА_33 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , разом з тим, інші особи, які брали участь у справі, не скористались правом на апеляційне оскарження рішення суду від 05.06.2019 року. 
Представник ОСОБА_4 не має повноважень на представництво інших відповідачів в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів робить висновки щодо законності і обґрунтованості рішення суду стосовно ОСОБА_33 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позову до ОСОБА_33 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, суд неправильного застосував норми матеріального (ст. ст. 19,23 ЗК України, в редакції станом на 2000 рік, ст. 123 ЗК України) і порушив норми процесуального права щодо стандартів доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України), що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду в частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у частині позовних вимог. 
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів частково задовольняє скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і в особі представника, тому вони мають право на відшкодування судових витрат, які документально підтверджені (а.с.204-206,228-230 т.3).
ОСОБА_4 звільнений від сплати судових витрат, відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.127 т.4).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:         
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 – задовольнити частково.
Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 05 червня 2019 року в частині визнання протиправними наказівГУ Держгеокадастру в Одеській області: від 05.03.2018 року №15-1674/13-18сг стосовно ОСОБА_1 ; від 27.02.2018 року №15-1512/13-18сг стосовно ОСОБА_3 ; від 26.02.2018 року №15-1450/13-18сг стосовно ОСОБА_2 ; від 05.03.2018 року №15-1673/13-18сг стосовно ОСОБА_4 , в частині визнання протиправними і скасування наказів ГУ Держгеокадастру: № 15-3032/13-18сг від 07.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 ; № 15-2981/13-18сг від 07.05.2018 року стосовно ОСОБА_2 ; № 15-2992/13-18сг від 07.05.2018 року стосовно ОСОБА_3 , а також в частині скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими №№: 5123383800:01:001:0700;5123383800:01:001:0684;5123383800:01:001:0689;5123383800:01:001:0691 – скасувати.
Відмовити ОСОБА_5 у позові до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2 і  ОСОБА_4 провизнання протиправними наказівГУ Держгеокадастру в Одеській області: від 05.03.2018 року №15-1674/13-18сг стосовно ОСОБА_1 ; від 27.02.2018 року №15-1512/13-18сг стосовно ОСОБА_3 ; від 26.02.2018 року №15-1450/13-18сг стосовно ОСОБА_2 ; від 05.03.2018 року №15-1673/13-18сг стосовно ОСОБА_4 , про визнання протиправними і скасування наказів ГУ Держгеокадастру: № 15-3032/13-18сг від 07.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 ; № 15-2981/13-18сг від 07.05.2018 року стосовно ОСОБА_2 ; № 15-2992/13-18сг від 07.05.2018 року стосовно ОСОБА_3 , а також у скасуванні державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими №№: 5123383800:01:001:0700; 5123383800:01:001:0684; 5123383800:01:001:0689; 5123383800:01:001:0691.
Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН № НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 112 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_5 (ІПН № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН № НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 112 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_5 (ІПН № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_4 ) судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 112 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови суду складено 23.02.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова                                                                                                                                                                                 Г.Я. Колесніков