Номер провадження: 22-ц/813/5286/21 
Номер справи місцевого суду: 947/19902/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М., 

 розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" до ОСОБА_1 
-про стягнення заборгованості по оплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, -

В С Т А Н О В И В:
ПРОЦЕДУРА:
В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість:
-по оплаті частки співвласника по внесках для оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2018 року по 01.07.2020 року у розмірі 2554,85 грн;
-по оплаті одноразового грошового внеску співвласника на роботи з встановлення камер зовнішнього відеоспостереження у місцях загального користування по периметру прибудинкової території багатоквартирного будинку у розмірі 100,00 грн;
-по оплаті одноразового грошового внеску співвласника на ремонтні роботи та витрати на експертні висновки по ліфтам багатоквартирного будинку у вигляді залишку від основної суми (200,00 грн.), а саме - 100,00 грн., що разом складає основний борг, а також інфляційні втрати в розмірі 168,67 грн., три відсотки річних 147,71 грн., загалом стягнути суму 3071,23 грн;
-а також судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2102,00 грн.
Вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 являється власником кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 57,3 кв.м та за період з 01.03.2018 року по 01.07.2020 року не сплачує внески для оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території врегульовані статутом та Законами України «Про ОСББ», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
27.08.2020 року відповідачкою ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність встановлених тарифів, відсутності інформації щодо їх прийняття в розмірі 4,96 грн, прийнятих 16.12.2018 року, а тому заборгованість становить не 201,70 грн, а 169,17 грн з урахуванням тарифу 3,52 грн, діючого в березні 2018 року, а відтак невірно розраховано і 3% річних.
Одночасно зазначає, що з 06.03.2018 року по 17.10.2018 року ОСББ «Вільямса 59Д взагалі не могло проводити діяльність щодо обслуговування будинку, так як державну реєстрацію цієї юридичної особи було припинено та нарахована сума в розмірі 1512,75 грн – є безпідставною (а.с. 43-48).
08.09.2020 року представником позивача ОСОБА_2 надано до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідач, як власник кватири в даному багатоквартирному будинку повинна сплачувати частку співвласника у загальному обсязі внесків і платежів встановлену пропорційно до загальної площі власної квартири  на рахунок об`єднання.
Зазначає, що відповідачка була сповіщена належним чином з боку позивача про загальні збори співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 на 16.12.2018 року та уникла отримання повідомлення про проведення загальних зборів.
Посилається на те, що згідно рішення Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , в тому ж числі, зокрема, оформленого протоколом №6 від 16.12.2018 року, співвласниками визначено розмір внесків, які кожен із них зобов`язаний сплачувати пропорційно до загальної площі квартири, а саме 4,96 грн.
Починаючи з 28.08.2016 року, ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» є належним балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , а також, саме з цієї дати позивач має законні підстави для управління даним будинком, при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення.
Вказує, що право ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» на подальше стягнення заборгованостей з боржників - виникає з дати державної реєстрації ОСББ, а не з моменту прийому-передачі будинку від ОК «МЖСТ ДОМ».
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року позовні вимоги ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" заборгованість:  по оплаті частки співвласника по внесках для оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2018 по 01.07.2020 у розмірі 2554,85 грн., по оплаті одноразового грошового внеску співвласника на роботи з встановлення камер зовнішнього відеоспостереження у місцях загального користування по периметру прибудинкової території багатоквартирного будинку у розмірі 100 грн., по оплаті одноразового грошового внеску співвласника на ремонтні роботи та витрати на експертні висновки по ліфтам багатоквартирного будинку у вигляді залишку ві основної суми (200 грн), а саме – 100 грн., що разом складає основний борг, а також інфляційні витрати в розмірі 168,67 грн., 3% річних 147,71 грн., загалом - 3071,23 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2102 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" витрати понесені на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 2460, 30 грн (а.с. 135-141).
02.11.2020 року не погоджуючись з вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування вищезазначеного рішення та просить ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на вимоги ст. 376 ЦПК України.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 15.03.2021 року. 

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:
Заявниця в апеляційній скарзі зазначає, що нею проводилась оплата за тарифами 3,52 грн за утримання будинку та прибудинкової території. 
Посилається на те, що позивач не сповістив її про зміну тарифу на 4,96 грн і вона була необізнана. Висновок суду про те, що її сповіщено про затвердження у грудні 2018 р. нового тарифу у сумі 4,96 грн, не підтверджено доказами.
Зазначає, що суд безпідставно визнав вищезазначені обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору, доведеними.
При цьому посилається на те, що відсутність доказів сповіщення про зміну тарифу є підставою для відмову в позові та безпідставність застосування ст. 625 ЦК України.
Заявниця посилається та те, що суд стягнув з неї судові витрати на правову допомогу, без врахування співмірності таких витрат, їх необґрунтованості, який становить більше 80% від суми всього «боргу» перед позивачем.
Відзив до суду апеляційної інстанції не надійшов.

ФАКТИЧНІ  ОБСТАВИНИ    
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, виданого 26.04.2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О., що в свою чергу не спростовувалось відповідачем по справі (а.с.12).
Будинок по АДРЕСА_3 , в якому розташована квартира відповідача, перебував на обслуговуванні ОК «МЖСТ ДОМ», який за організаційно-правовою формою був обслуговуючим кооперативом та надавав житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного багатоквартирного житлового будинку, відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», рішень загальних зборів його членів, затверджених тарифів кооперативу, а також забезпечував утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1004904993 від 24.01.2019, вбачається, що ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» зареєстровано 22.06.2016 року, ідентифікаційний код юридичної особи: 40587458 (а.с.13).
З витягу зборів співвласників багатоквартирного будинку до протоколу №2 від 28.08.2016 року, за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 , співвласниками вказаного багатоквартирного будинку прийнято рішення про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в управління та на баланс ОСББ «Вільямса 59Д» (а.с.16).
Згідно з наказом господарського суду Одеської області від 13 липня 2017 року по справі №916/3484/16, зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «Вільямса 59Д» багатоквартирний, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , разом з технічною документацією.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не здійснювався обов`язок зі сплати частки співвласника по внесках на утримання багатоквартирного будинку - за утримання будинку та прибудинкової території.
Судом встановлено, що з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.03.2018 року по 01.07.2020 року відповідачеві нарахована до сплати сума у розмірі 2754,85 грн.
Щодо нарахованої суми за спірний період за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території, в сумі 2754,85 грн., судом встановлено, що розмір нараховувався у відповідності до встановлених тарифів та відповідно до площі квартири, а саме: у період до 31.12.2018 року з розрахунку - 3,52 грн. за 1 кв.м.; починаючи з 01.01.2019 року у розмірі 4,96 грн. за 1 кв.м.
Тариф на 2018 рік у розмірі: 3,52 грн. за 1кв.м., встановлений статутом ОСББ «Вільямса 59Д», який затверджений рішенням №3 на загальних зборах співвласників ОСББ «Вільямса 59Д», засвідчених протоколом №3 від 14 травня 2017 року, що також підтверджується додатком до нього за №1 з назвою: «Калькуляція вартості утримання будинку № НОМЕР_1 » (а.с.17-19).
Тариф на 2019 рік у розмірі: 4,96 грн. за 1 кв.м., встановлений статутом ОСББ «Вільямса 59Д», який затверджений рішенням №5 на загальних зборах співвласників ОСББ «Вільямса 59Д», засвідчених протоколом №6 від 16 грудня 2018 року, що також підтверджується додатком до нього з назвою: «Кошторис витрат на управління будинку та прибудинкової території будинку № НОМЕР_1 » (а.с.23-25).
Відповідно до списку поштових відправлень від 02.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 зазначена під номером 34, відправлення №6500138844751, згідно якого вбачається, що вона сповіщена належним чином про заплановані загальні збори співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 .
Під час розгляду справи відповідачем були надані з відзивом на позовну заяву квитанції на підтвердження сплати нею грошових коштів, а саме квитанції: від 10.04.2018 на суму 974,19 грн.; 08.11.2018 – 700,00 грн.; 04.10.2018 – 1100,00 грн.; 01.12.2018 – 846,48 грн.; 01.01.2019 – 1029,80 грн.; 01.02.2019 – 2323,91 грн.; 01.03.2019 – 1447,20 грн.; 02.04.2019 – 1280,88 грн.; 01.05.2019 – 247,80 грн.; 01.06.2019 – 294,84 грн.; 01.07.2019 – 247,78 грн.; 01.08.2019 – 271,32 грн.; 01.09.2019 – 247,82 грн.; 01.10.2019 – 271,32 грн.; 23.10.2019 – 700,00 грн.; 01.11.2019 – 247,80 грн.; 01.12.2019 – 332,25 грн.; 03.01.2020 – 1131,17 грн.;05.02.2020 – 1245,97 грн.; 02.03.2020 – 1050,60 грн.; 02.04.2020 – 947,21 грн.; 05.05.2020 – 415,86 грн.; 01.06.2020 – 251,00 грн.; 01.07.2020 – 277,72 грн.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з доведеності позовних вимог внаслідок порушення власником квартири АДРЕСА_1 зобов`язань щодо забезпечення утримання та експлуатації будинку та користування спільним майном, відповідно до ст. 22 ЗУ «Про ОСББ».
Стягуючи 3% річних та інфляційні витрати за виконання за прострочення виконання грошового зобов`язання районний суд виходив з вимог ст. 625 ЦК України та стягнув з 01.03.2018 по 01.07.2020 року - 168,67 грн та 3% -147,71 грн.
Судові витрати судом першої інстанції розраховано пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2102,00 грн.
Стягуючи з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу районний суд виходив з того, що позивачем надано належні докази на їх підтвердження. 
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
За змістом ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території. 
Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо.
Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
Обов`язок відповідача щодо сплати відповідної частки з питань утримання буднику та прилеглої до нього прибудинкової території, а також щодо інших грошових внесків підтверджується. протоколами загальних зборів та витягами з них (копії яких долучені до матеріалів справи), договорами із постачальниками житлово-комунальних послуг та актами виконаних відповідних робіт (копії яких долучено до матеріалів справи).
Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
У відповідності до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За таких обставин відповідачка, яка є власницею квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,3 кв.м зобов`язана сплачувати послуги за утримання будинку та прибудинков ої території, відповідно до тарифу 4,96 грн, прийнятого рішенням загальних зборів (затверджений рішенням №5 на загальних зборах співвласників ОСББ «Вільямса 59Д», засвідчених протоколом №6 від 16 грудня 2018 року).
Посилання на її необізнаність щодо збільшення тарифу не є підставою для звільнення її від такої оплаати за наявності такого рішення.

Щодо заборгованості 3% за ст. 625 ЦК України
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг за боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.
Зазначена правова позиця викладена у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 року №6-2023цс15 та від 05.10.20016 року №6-1995цс16.
Вразовуючи заборгованість за період з 01.03.2018 року по 01.07.2020 рік на утримання будинку та прибудинкової території відповідач зобовязаний сплптити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі - 168,67 грн, а також три проценти річних від простроченої суми в сумі 147,71 грн.

Щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). 
При подачі позовної заяви позивачем сплачено 2102,00 грн (а.с.29).
Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено 3153,00 грн.
З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
18 вересня 2020 року від представника позивача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява з розрахунком суми судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2460,30 грн.
Матеріалами справи встановлено, що представництво інтересів позивача ОСББ «Вільямса 59Д» здійснювалось адвокатом Доніним С.В. на підставі довіреності від 01.01.2020 року та адвокатом Доніною Л.В. 
Між адвокатом ОСОБА_3 та позивачем ОСББ «Вільямса 59Д» 01.01.2020 року був укладений договір про надання юридичних послуг.
Згідно з актом приймання – передачі наданих послуг від 14.09.2020 року виконавець надав, а замовник прийняв послуги правової допомоги.
Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Судова колегія зазначає, що компенсація витрат з надання правничої допомоги здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З розрахунку суми судових витрат вбачається, що вони складються з:
-первісна консультація клієнта щодо спірних правовідносин. Отримання документів від клієнта, ознайомлення з їх змістом, попередня правова оцінка – 210,20 грн;
-складання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, визначення додаткових матеріалів, формування додатків із копіюванням документів, підготовка копій позову із додатками для сторони та для позивача, подача позову до Київського районного суду м. Одеси (загалом 69 арк. та CD-R диск 2 шт.) – 1261,20 грн;
-складання відповіді на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, формування додатків із копіюванням документів, підготовка копій відповіді із додатками для сторони, відправлення копії відповіді відповідачеві та Київському районному суду м. Одеси поштою (загалом 64 арк.) – 945,90 грн;
-витрати пов`язані із копіюванням документів та поштові витрати – 43,00 грн.
-Всього 2460,30 грн.
Враховуючи, що на підтвердження понесення судових витрат у вказаному розмірі стороною позивача надані належні докази (договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі послуг, довідка щодо отримання адвокатом грошових коштів у вказаній сумі), суд правильно дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Посилання заявника на те, що справу розглянуто без виклику сторін не є підставою для відмови в стягненні правничої допомоги, так як адвокатом вчинялись інші дії поза судовими засіданнями, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі районний суд стягнув понесені позивачем судові витрати, так як вони документально підтверджені.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст.389 ч. 3 ЦПК України. 

Головуючий суддя Л.А. Гірняк 

О.С.Комлева 

С.М.Сегеда