ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року
м. Харків
справа № 643/5405/16-ц
провадження № 22-ц/818/519/21
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П., 
учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року у складі судді Ференчук О.В. ,-
в с т а н о в и в :
06 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року в розмірі 26125,67грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 13356,39 грн.; заборгованість за процентами та комісією 3197,68 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 9571,6 грн.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року суму в розмірі 26125,67 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 13356,39 грн.; заборгованість за процентами та комісією 3197,68 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 9571,60 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2010 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду від 22.03.2017 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2017. Зазначає, що позивачем не надано доказів, що він є новим кредитором у зобов`язаннях які винили між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем ОСОБА_1 по виконанню кредитного договору від 30квітня 2013 року.
Вказує, що вона сумлінно сплачувала заборгованість за кредитним договором первісному кредитору до його ліквідації, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, але в подальшому, після ліквідації ПАТ «Платинум Банк», не була належним чином повідомлена про заміну кредитора так як не отримувала листів від нового кредитора.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відзив мотивовано тим, що перехід права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджується копією витягу з Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, укладеного між ТОВ « ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та витягом з додатку № 1 до цього договору, які містяться в матеріалах справи. Про відступлення прав вимоги, відповідачу було повідомлено листом від 25.06.2015.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року виникла заборгованість на загальну суму 26125,67 грн., право вимоги стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року має саме ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1070/2514BCL1A відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала суму 14832,60 грн., строк кредитування встановлено – 36 платіжних періодів, процента ставка за користування кредитом – 10,0 % річних, комісія за обслуговування кредиту – 215,00 грн. , дата повернення кредиту – 20.05.2016 (а.с. 5-6).
Умовами кредитного договору передбачено, що платежі за кредитним договором , сплата процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді ануїтетних платежів, сплата заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником щомісяця в сумі 767.00 грн.
На а.с. 87-91 містяться квитанції від 16.06.2013, від 16.07.2013, 16.08.2013, 17.09..2013 та 15.01.2014 щодо сплати ОСОБА_1 суми 767,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року.
17.06.2015 між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) було укладено договір факторингу №1706/01, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги Клієнта щодо погашення ( стягнення) заборгованості з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів (а.с.21-26).
Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року (реєстру заборгованостей), ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року укладеним з ОСОБА_1 сума заборгованості за яким складає 26125,67 грн., а саме сума заборгованості за основною сумою боргу – 13356,39 грн., сума заборгованості за процентами та комісією – 3197,68 грн., сума заборгованості по пені та штрафам – 9571,60 грн. (а.с.20).
На виконання умов договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» 25.06.2015 року було направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року (а.с.18). 
Докази направлення та отримання зазначеного листа в матеріалах справи відсутні.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України (в редакції 2004 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 10 ЦПК України 2004 року. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
У статті 57 ЦПК України 2004 року зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно з частинами першою, третьою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення норм цивільного процесуального законодавства містяться в редакції ЦПК України, яка є чинною на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У частині першій статті 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно із ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога).
Як вбачається з договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року фактор ( ТОВ «ФК «ЄАПБ» ) передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта «ТОВ «ФК «Бізнесфінанс») за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. 
На підтвердження позовних вимог, а саме відступлення права вимоги за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року укладеним з ОСОБА_1 , ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» надало копію договору факторингу від 17.06.2015 року за № 1706/01, укладеного з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС», витяг з додатку № 1 до цього договору.
Натомість матеріали справи не містять копії договору, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», за яким право вимоги за кредитним договором із ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».
Отже, в матеріалах справи відсутні докази належності ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» права вимоги за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року, а тому не можна вважати доведеним факт наявності у ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» права відступити право вимоги за вказаним договором позивачеві - ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».
Таким чином доводи відповідача про недоведеність наявності у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором із ПАТ «Платинум Банк», не спростовано.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Аналогічні положення норм цивільного процесуального законодавства діяли в редакції ЦПК України, яка була чинною до 15 грудня 2017 року. 
Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови в задоволенні позову.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів того, що за договором факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1070/2514BCL1A від 30 квітня 2013 року укладеним з ОСОБА_1 ..
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволені позову. 
Судові витрати розподіляються між сторонами за правилами ч. 1, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України. 
Враховуючи, що апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та відмовляє у задоволені позову, за правилами п. 2 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи залишає за позивачем, а судовий збір у розмірі 516,75 грн., понесений відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції стягує з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 . 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ч. 1 п.п.2,4 ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове.
Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 516 (п`ятсот шістнадцять) грн. 75 ( сімдесят п`ять) коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:    О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук