КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 757/53643/17-ц                                                             Головуючий у 1-й інст. - Остапчук Т.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2225/2021                                                       Доповідач - Рубан С.М.

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          02 березня  2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.
                                          при секретарі              Костецька М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Остапчук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення права власності на нерухоме майно, за  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відновлення права власності на нерухоме майно.
Посилається на те, що 14 липня 2017 року приїхавши в Україну та проводячи ремонт у квартирі   АДРЕСА_1 , яку вважав своєю власністю, віднайшов оригінал довіреності від 23.11.1993 року посвідченої 16-ю державною нотаріальною конторою м. Києва, яку вважає підробленою. На підставі вказаної довіреності відповідачем була придбана квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 просить скасувати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 із зобов`язанням відповідної посадової особи внести відповідні зміни до державного реєстру нерухомості.
В жовтні 2018 року  ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1  про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та вказує, що є власником квартири  за адресою:  АДРЕСА_1 , однак  ОСОБА_1 заволодів оригіналами правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, змінив замки у вхідних дверях, чим порушує права позивача та позбавляє можливості користуватися своєю власністю та проживати у власній квартирі. У зв`язку з вищезазначеними діями відповідача ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 просить зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не чинити перешкод в користуванні квартирою та визнати ОСОБА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобов`язати відповідача ОСОБА_1 вчинити дії по усуненню перешкод в користуванні квартирою шляхом звільнення квартири та видачі ОСОБА_2 ключів від замка (замків) вхідних дверей квартири, вселити ОСОБА_2 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
24.09.2019 року ухвалою Печерського районного суду  об`єднано в одне провадження цивільну справу №757/53643/17-ц за позовом ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про відновлення права власності на нерухоме майно ізсправою №757/52093/18-ц за позовом  ОСОБА_2  про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення права власності на нерухоме майно - залишено без розгляду.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 липня  2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення -  задоволено частково.
Усунуто перешкоди в користуванні власністю та вселено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру АДРЕСА_1 .
         Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
         Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в позові. 
         Посилається на те, що предметом спору у справі є встановлення права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , яка придбана позивачем за дорученням і рахунок відповідача. Позивач ОСОБА_2 зареєстрував спірну квартиру в БТІ на своє ім`я, чим унеможливив одержання відповідачем ОСОБА_1 свідоцтва про право власності, та реєстрацію права власності на своє ім`я, мотивуючи тим, що складе заповіт на ім`я відповідача. Однак, в подальшому позивач заявив, що відповідач втратив право власності і без відома відповідача намагається вчинити продаж спірної квартири. Незважаючи на те, що позивач діяв від свого імені, він не може вважатись власником такого майна. Суд не дав належної оцінки змісту договірних відносин, зробив неправильний висновок, що позивачу належить право власності на квартиру. Відповідач був практично позбавлений усіх прав, оскільки не був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, судове рішення не отримував, а дізнався про нього 17.12.2020 року від виконавця Печерського відділу ДВС.  
          Панов Андрій Павлович не подав до суду відзив на апеляційну скаргу.
          01 березня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій сторони просять проводити розгляд справи за відсутності позивача та відповідача.
         В судове засіданні учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
         Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
 Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 належить на праві власності однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2 в користуванні вказаною квартирою.
         Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній будівельно-паливній біржі «Українська біржа» 11.11.1993 року, № 3/2845-2848, дата проведення реєстрації в БТІ 02.02.1994 року за реєстровим № 219/30185 в реєстровій книзі № 26, що підтверджується інформаційною довідкою за № 27216 від 17.07.2018 року (а. с. 164,165, т.1).
ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі.
          Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Судом встановлено, щовідповідач ОСОБА_1  перешкоджає позивачу ОСОБА_2 у користуванні квартирою.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, замінені замки на вхідних дверях, суд дійшов правильного висновку про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою.
Доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , оскільки придбана за його дорученням та за його кошти, апеляційний суд не приймає до уваги.
 
З договору купівлі  - продажу від 11 листопада 1993 року вбачається, що ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 . Право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 . (а.с.50-51, т.2).
Апеляційний суд звертає увагу, що договір купівлі - продажу квартири не містить положень, що ОСОБА_2 під час укладення вказаного договору діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 .
Твердження скаржника про те, що 11 серпня 1993 року він, проживаючи на той час у Франції, передав ОСОБА_2 3 000 дол. США та довіреність, в якій вказано придбати квартиру АДРЕСА_1 на його ім`я, апеляційний суд не приймає до уваги.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відновлення права власності на нерухоме майно, в якому, зокрема посилався на вищевказані обставини.
02 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про залишення поданого ним позову без розгляду на підставі ст.257 ЦПК України.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення права власності на нерухоме майно - залишено без розгляду.
Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.
     Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
     Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
ОСОБА_1 доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження того, що спірна квартира придбана за його дорученням та за його кошти не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції.
Крім того, позовних вимог щодо права власності на квартиру                ОСОБА_1 не заявлено, а його позовна заява залишена судом без розгляду за його заявою.
Твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 (комітент) прийняв від ОСОБА_2 (комісіонера) виконання за дорученням, що підтверджується його переїздом в спірну квартиру, реєстрацією у квартирі та вчиненням там капітального ремонту, а також перевезенням особистих речей із Франції в спірну квартиру, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду та не впливають на законність ухваленого рішення суду.
         За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
          Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
          Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
            Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.
 
              Головуючий                                     Рубан С.М.   
              Судді                                                 Заришняк Г.М.
                                Мараєва Н.Є.