СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р.                                                                       Справа № 905/1576/20  
    Колегія  суддів  у  складі:  головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя  Чернота Л.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,
за участю представників сторін:
від позивача – Савченко Е.О.,  адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю  від 12.11.2008 № 3064) – на підставі ордеру   від 28.01.2020 серії АА № 064815;
від відповідача – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс”, м. Маріуполь Донецької області ( вх. №316 Д/3) на  рішення  господарського суду Донецької області від 29.12.2020 (повний текст рішення складено 30.12.2020, суддя Макарова Ю.В.) у справі № 905/1576/20 
за  позовом  Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини”, м. Київ,
до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс”, м. Маріуполь Донецької області,
про стягнення 20079844,16 грн,

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” про стягнення 20 079 844,16 грн за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення оплати поставленого вугілля за укладеним між сторонами договором поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі здійснення оплати поставленого вугілля за укладеним між сторонами договором поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017.
Рішенням господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі №905/1576/20 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” про стягнення 20 079 844,16 грн задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” на користь Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини”  заборгованість у розмірі 20 079 844,16 грн.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що:
-          зобов`язання з оплати отриманої продукції за спірними актами приймання-передачі вугільної продукції від 31.03.2017 мали бути виконані до 30.04.2017, у зв`язку з чим з 01.05.2017 почалося прострочення виконання зобов`язання;
-          перебіг трирічної позовної давності щодо заборгованості за договором поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017 перервався 23.08.2017 у зв`язку із здійсненням відповідачем 22.08.2017 та 23.08.2017 часткового погашення заборгованості за спірним договором, чим останній фактично визнав наявність у нього перед позивачем заборгованості з оплати поставленого товару;
-          матеріали справи свідчать про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, разом з цим розмір боргу у заявленому розмірі не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 20 079  844,16грн;
Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилався на те, що:
-          рішення місцевого господарського суду було прийнято за відсутністю належного повідомлення ТОВ «Шахтарськтранс» про дату, час та місце розгляду справи;
-          у матеріалах справи наявний ордер представника позивача, що не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої (правової допомоги), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019, що призвело до прийняття рішення судом із порушенням норм процесуального права.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. – головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс», на рішення господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі № 905/1576/20 залишено без руху. Надано апелянту десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме подати до Східного апеляційного господарського суду докази надсилання копії скарги позивачу у справі та сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.
З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 27.01.2021, від скаржника на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доданими платіжним дорученням від 03.02.2021 № 2257  про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі №905/1576/20 у розмірі 451 796,49 грн та належним чином завіреною копією опису вкладення та поштової накладної від 21.01.2021 в якості доказу надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі – ПрАТ "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини”.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс”, на рішення господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі № 905/1576/20. Встановлено строк до 03.03.2021 включно, для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.
01.03.2021 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини”, м. Київ, (вх. № 2647), в якому позивач  просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
22.03.2021 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача, ТОВ «Шахтерськтранс», надійшло клопотання про зупинення провадження, в якому заявник просив зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі №905/532/21 та розгляд заявленого клопотання просив здійснити без участі його представника.
В обґрунтування заявленого клопотання ТОВ «Шахтарськтранс» посилається на те, що у провадженні господарського суду м. Києва перебуває справа №910/532/21 за позовом ТОВ «Шахтарськтранс» до Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія “Гірничі машини” про визнання недійсним договору поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017, заборгованість за яким є предметом спору у справі №905/1576/20. 
У судовому засіданні представник позивача заперечив проти поданого клопотання та просив відмовити у його задоволенні. 
Колегія суддів, розглянувши подане скаржником клопотання про зупинення провадження у справі, вирішила відмовити у його задоволенні з огляду на таке.
Статтею 227 ГПК України визначені підстави, за яких суд зобов`язаний  зупинити провадження у справі.
Згідно з п.5 ч.1 цієї статті суд зобов`язаний  зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, з іншою справою, що розглядається судом; 2) чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. 
Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 та у постанові від 29.04.2020 у справі №903/611/19.
Зважаючи на приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Наявність спору між тими самими сторонами ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання рішенням у справі №910/532/21 законної сили з огляду на наявність належних та допустимих доказів для встановлення обставин справи, які стали предметом розгляду справи №905/1576/20, а саме – встановлення наявності або відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
У судовому засіданні 25.03.2021 представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду – без змін.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, а також викладені в апеляційній скарзі,    відзиві на апеляційну скаргу доводи сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку  ст. 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 22.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Науково-виробнича компанія Гірничі машини (постачальник) укладений договір поставки вугілля №7/7-2017, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві вугілля, а покупець прийняти і оплатити постачальнику вартість такого вугілля.
Відповідно до п.2.1 договору за цим договором поставці підлягає вугілля, загальна фактична кількість якого складається з суми обсягів постачання, зазначених в укладених в подальшому Додатках (Специфікаціях) до цього договору.
Інформація, необхідна для виконання цього договору в т.ч. щодо вантажовідправників, вантажоодержувачів, залізничних станцій відвантаження (місць відправлення) та призначення, кількості, марок, термінів (строків) поставки та ін., може бути визначена сторонами у додатках (специфікаціях) до цього договору (п.2.2. цього договору).
Датою поставки вугілля є дата підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля (п.2.4. договору).
Згідно з п.2.7. договору на кожну партію вугілля постачальник повинен передати покупцеві копії наступних документів: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі вугілля; розрахунок знижок/надбавок по якості на партію вугілля; посвідчення якості вугілля в партії.
За умовами п.3.1 договору загальна сума договору (без врахування вартості перевезення) становить суму всіх додатків (специфікацій) до цього договору.
Відповідно до п.3.3. договору у випадку, коли фактична зольність, масова доля вологи не відповідають вказаним у договорі нормам, до базової ціни вугілля застосовуються знижки (надбавки) в наступних розмірах: за кожен процент перевищення чи зниження зольність  2,5%; за кожен процент перевищення чи зниження масової долі вологи  1,3%.
Плата за продукцію здійснюється грошовими коштами на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі товару (п.3.4. договору).
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п.4.1. договору).
Сторони мають право додатками (специфікаціями) до цього договору узгодити інші умови договору поставки, що будуть відрізнятися від умов договору (п.7.3. договору).
Відповідно до п.7.7 строк дії даного договору встановлюється з дати його підписання до 31 грудня 2017 року.
22.03.2017 між сторонами спірного договору укладено специфікацію №1 до договору №7/7-2017, відповідно до якої постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити наступний товар: вугілля кам`яне (ДГ 0-100), Г (Г2) 0-100 з ресурсів ВП ш. «Курахівська». ВП ш. 1/3 Новогродівська ДП «Селидіввугілля» у кількості 16190,0т, на суму 27  118  250,00грн без ПДВ.
У специфікації №1 також сторонами погоджено, що ціна встановлюється з урахуванням знижок (надбавок) по якості, вказаних у договорі; термін поставки: березень-квітень 2017; умови оплати: протягом 30 днів з моменту підписання акту приймання-передачі товару; інші умови договору залишаються незмінними, та сторони підтверджують за ними свої зобов`язання; специфікація вступає в силу з моменту підписання її сторонами та є невід`ємною частиною договору.
На виконання умов договору поставки вугілля від 22.03.2020 №7/7-2017 позивач поставив, а відповідач прийняв товар, визначений специфікацією від 22.03.2017 №1  до договору поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017  на суму 26  747  570,16грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі вугільної продукції від 31.03.2017 на суму 17  579  552,80грн та на суму 9  168  017,36грн з доданими розрахунками знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля; рахунками-фактури від 31.03.2017 №310301 на суму 17  579  552,80грн без ПДВ та №310302 на суму 9  168  017,36грн без ПДВ; посвідчення про якість рядового вугілля від 31.03.2017 №35 та №116.
На переконання позивача, поставлений товар був оплачений відповідачем лише частково - у розмірі 6  667  726,00грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 20 079  844,16грн, що свідчить про те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання з оплати у повному обсязі прийнятого за договором вугілля, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.
Місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені повністю з підстав, викладених вище.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).
В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
За статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Оцінивши зміст договору, з якого виникли права та обов`язки сторін, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за своєю правовою природою договір від 22.03.2017 №7/7-2017 є договором поставки, згідно з яким за приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч.ч. 1,2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ст.693 Цивільного кодексу України).
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки вугілля від 22.03.2020 №7/7-2017 позивач поставив, а відповідач прийняв товар, визначений специфікацією від 22.03.2017 №1  до договору на суму 26  747  570,16грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі вугільної продукції від 31.03.2017 на суму 17  579  552,80грн та на суму 9  168  017,36грн з доданими розрахунками знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля; рахунками-фактури від 31.03.2017 №310301 на суму 17  579  552,80грн без ПДВ та №310302 на суму 9  168  017,36грн без ПДВ; посвідчення про якість рядового вугілля від 31.03.2017 №35 та №116.
При цьому, зобов`язання з оплати поставленого товару здійсним частково, на суму 6667726,00, про що свідчать платіжні доручення від 22.08.2017 №2870 на суму 1667726,00грн та від 23.08.2017 №2872 на суму 5000000, наявні у матеріалах справи.
Крім того, матеріали справи містять довідку Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» від 05.10.2020 №КНО-52.5.2/718 про надходження коштів на користь Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія Гірничі машини від Товариства з обмеженою відповідальністю Шахтарськтранс за період з 22.08.2017 по 23.08.2017, якою підтверджується здійснені відповідачем платежі з призначенням: «за ТМЦ в-но дог.7/7-2017 від 22.03.17 без ПДВ:  22.08.2017 на суму 1 667 726,00грн; 23.08.2017 на суму 5 000 000,00грн.
Проте, в порушення умов договору, оплата покупцем у загальному розмірі 26747570,16грн здійснена не була, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 20079844,16грн.
Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем такої, у зв`язку з чим відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо сплати 20079844,16грн за поставлений товар.
З наведеного вбачається, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмір 20 079 844,16грн є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами.
При цьому, щодо застосування судом строків позовної давності до заявлених вимог, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно зі ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).
Стаття 264 ЦК України визначає, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Отже, вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що здійснивши 22.08.2017 та 23.08.2017 часткове погашення заборгованості за спірним договором боржник фактично визнав наявність у нього перед позивачем боргу за договором поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017.
Згідно з ч.7 ст.116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Отже, перебіг трирічної позовної давності щодо заборгованості за договором поставки вугілля від 22.03.2017 №7/7-2017 перервався 23.08.2017 та  розпочався заново з 23.08.2017 (і мав би закінчитися 23.08.2020).
Як свідчить накладна на поштовому конверті та відбиток штемпеля органів поштового зв`язку на описі вкладення, позовна заява була надіслана до господарського суду Донецької області 21.08.2020, тобто в межах позовної давності. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності для пред`явлення заявлених позовних вимог до відповідача, тому відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «Шахтарськтранс» про застосування строку позовної давності на підставі статті 267 Цивільного кодексу України.
Враховуючи викладене, наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, розміру заявленого позивачем боргу, що не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, відсутністю правових підстав для застосування судом наслідків пропуску строків позовної давності, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 20079  844,16грн заборгованості з оплати поставленого товару.
Отже, місцевий господарський суд повно та всебічно встановив обставини справи, надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам та цілком обґрунтовано з урахуванням інтересів сторін та дотримуючись балансу інтересів, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, на переконання скаржника, місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, оскільки рішення місцевого господарського суду було прийнято за відсутністю належного повідомлення ТОВ «Шахтарськтранс» про дату, час та місце розгляду справи та наявністю у матеріалах справи ордеру представника позивача, що не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої (правової допомоги), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши повному встановлених обставин, дійшла висновку, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.09.2020 у цій справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання на 13.10.2020 о 15:00; повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи; встановлено відповідачу строк до 09.10.2020 для подання до канцелярії суду відзиву на позов разом із всіма доказами у підтвердження позиції зі спору та доказами надіслання/вручення позивачу; встановлено позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив (з урахуванням вимог ст.166 ГПК України) - п`ять днів з дня отримання відзиву. Докази надіслання відповіді на відзив відповідачу надати суду.
05.10.2020 до місцевого господарського суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, в якому останній просив застосувати строк позовної давності та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
13.10.2020 року господарським судом Донецької області постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №905/1576/20 до судового розгляду по суті на 19.11.2020 року. 
У судове засідання 13.10.2020 представник відповідача не з`явився, просив відкласти судове засідання на іншу дату, про що свідчить подане ним клопотання про відкладення розгляду справи від 13.10.2020. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилався на введення на території України, у тому числі у м.Харкові, карантину у зв`язку із поширенням вірусу COVID-19.
У зв`язку з перебуванням судді Макарової Ю.В. на лікарняному з 16.11.2020, призначене на 19.11.2020 судове засідання не відбулось, ухвалою господарського суду Донецької області від 09.12.2020 призначено на 22.12.2020.
Представник відповідача у вказане судове засідання повторно не з`явився, направив засобами електронного зв`язку клопотання про відкладення розгляду справи від 21.12.2020 на іншу дату із посиланням на хворобу представника товариства. Доказів в обґрунтування заявленого клопотання, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем до нього додано не було.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.12.2020 відкладено розгляд справи по суті на 29.12.2020 року на 15:00 год; встановлено повідомити учасників справи (позивача, відповідача) про дату, час і місце судового засідання. Визнано явку представників сторін не обов`язковою.
25.12.2020 господарським судом було здійснено повідомлення відповідача засобами телефонного зв`язку про дату, час та місце розгляду справи за телефоном, що міститься у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте зв`язок не було встановлено, про що свідчать відомості телефонограми місцевого господарського суду №2075.
З урахуванням викладеного, враховуючи визнання місцевим господарським судом явку представників сторін не обов`язковою, реалізацією відповідачем свого права на подання відзиву на позовну заяву та заяв по суті справи у межах підготовчого засідання, здійснення заходів повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи за відомостями, що є публічними, відкритими та обов`язковими для юридичних осіб, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано вимог процесуального права.
Крім того, щодо наявності у матеріалах справи ордеру представника позивача, адвоката Савченко Е.О, який не містить зазначення про обмежень прав захисника, що, на думку скаржника, свідчить про його неналежність та невідповідність вимогам чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною 4 ст. 60 ГПК України зазначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до    Закону України    "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Ордер на надання правової допомоги — письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон № 5076-VI) та іншими законами України.
Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 р. № 41 затверджено редакцію «Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги».
Відповідпо до п.11 вказаного положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
За умовами п.12.8 такого положення ордер має містити, зокрема, обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №9901/847/18 зазначила, що відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 20 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Аналогічно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 9901/736/18 зазначається, що,  виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги.
З урахуванням викладеного, представництво інтересів позивача адвокатом Савченко Е.О., яка діяла на підставі ордеру від 09.10.2020 серії АА « 064814, виданому АТ «НВК «Гірничі машини» на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 09.10.2020 №01-к на надання правової допомоги у господарському суді Донецької області без зазначення на ньому відомостей про обмеження, з огляду на передбачену законодавством відповідальність адвоката, у суді першої інстанції було законним і судом апеляційної інстанції не вбачається порушення норм процесуального законодавства.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України). 
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» на рішення  господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі № 905/1576/20 не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Донецької  області від 29.12.2020 у справі №905/1576/20 слід залишити без змін.
Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс», на рішення  господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі № 905/1576/20
залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі №905/1576/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено   26.03.2021 

Головуючий суддя                                                                               Н.В. Гребенюк

Суддя                                                                                                      О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                                      Л.Ф. Чернота