ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10753/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., 
розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі №160/10753/19 за позовом  Приватного підприємства "СВІТЕКС"  до  Головного управління ДФС у Дніпропетровській області     про визнання протиправною бездіяльності, скасування податкової вимоги,- 

ВСТАНОВИВ:
01.11.2019 Приватне підприємство “Світекс” звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з урахуванням зміни позовних вимог, про  визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо не відкликання податкової вимоги (форми "Ю") №6824-17 від 11.11.2016, виставленої Приватному підприємству “Світекс” за узгодженим податковим зобов`язанням станом на 10.11.2016 на загальну суму 970185,71 грн. – основний платіж, 485092,85 грн. – штрафні (фінансові) санкції, 131150,74 – пеня;  скасування податкової вимоги (форми "Ю") №6824-17 від 11.11.2016, виставленої Приватному підприємству “Світекс” за узгодженим податковим зобов`язанням станом на 10.11.2016 на загальну суму 970185,71 грн. – основний платіж, 485092,85 грн. – штрафні (фінансові) санкції, 131150,74 - пеня.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що контролюючим органом допущена бездіяльність щодо не відкликання оскарженої податкової вимоги, в порядку передбаченому приписами ст.60 Податкового кодексу України, що вказує на необхідність визнання такої бездіяльності протиправною, і як наслідок скасування податкової вимоги. Позивач вважає, що у відповідача були достатні правові підстави для відкликання податкової вимоги, проте такі дії ним зроблені не були, що мало наслідком порушення прав та інтересів позивача. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, податковий орган оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на те, що грошове зобов`язання є узгодженим, а отже вимога винесена у відповідності до норм ПК України.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що скарга не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що позивач здійснював погашення платежів, а отже повинен був відкликати вимогу.
У відповіді на заперечення на апеляційну скаргу відповідач звертає увагу, що позиція податкового органу ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні здійснено заміну сторони -  відповідача (процесуальне правонаступництво).
Представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Надав пояснення відповідно доводам апеляційної скарги. Вказав, що помилково зазначили у додаткових поясненнях про відсутність визначення пені. 
Представник позивача до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про день та час розгляду справи. Подав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав відсутністю практичної неможливості з`явитись у судове засідання.
Клопотання представника позивача колегія суддів відхилила, відповідно до ст. 313 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача перевіривши  обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2016 р. податковим органом складено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) (форми "Ю") № 6824-17, за якою Приватному підприємству “Світекс” визначено до сплати суму ПДВ за узгодженим податковим зобов`язанням станом на 10.11.2016 у загальному розмірі 970185,71 грн., в тому числі: основний платіж - 485    092,85 грн.; штрафні (фінансові) санкції - 131    150,74 грн.
Податковий борг ПП “Світекс”  визначеній у вимозі у сумі - 1586429,30 грн. виник в результаті несплати: донарахованих сум податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення - рішення №0000691500 від 02.06.2015 р. у сумі 970185,071 грн.; нарахованих штрафних санкції згідно податкового повідомлення - рішення №0000691500 від 02.06.2015 р. у сумі 485092,85 грн.; донарахованої пені згідно податкового повідомлення - рішення №0000691500 від 02.06.2015 р. у сумі 131150,74 грн.
Позивач не заперечує проти факту отримання вказаної вимоги.
Встановлено, що на час розгляду справи триває касаційне оскарження податкового повідомлення-рішення №0000691500 від 02.06.2015 р., про що свідчить наявна в матеріалах справи ухвала Верховного Суду справі № 804/8267/15.
Згідно даних інтегрованої картки ПП “Світекс” наявні зарахування коштів від підприємства в рахунок погашення основного боргу згідно платіжних доручень №1795 26.09.2016 року, №7551510 від 29.08.2016 року, №9008250 від 26.12.2016 року, №9411215 від 23.01.2017 року, №9666180 від 27.01.2017 року, №236 від 20.02.2017 року, №11597739 від 29.06.2017 року, №12017838 від 28.07.2017 року, №12259500 від 28.08.2017 року, з яких вбачається, що ПП “Світекс” були сплачені суми визначених відповідачем податкових зобов`язань з ПДВ, які в свою чергу були зараховані контролюючим органом в рахунок погашення боргу, і суму такого податкового боргу зменшено.
За таких обставин позивач не погодившись з  вимогою, не відкликання такої, звернувся до суду із зазначеним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не відкликання оскаржуваної податкової вимоги відповідно доп.60.1.3 ст. 60 ПК України, оскільки підприємством здійснювалися платежі в рахунок зменшення/погашення суми нарахованих податкових зобов`язань за податковим повідомленням - рішенням, на підставі якого сформовано оскаржену податкову вимогу, за рахунок чого сума податкового боргу була зменшена.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Спірним у справі є питання правомірності формування податкової вимоги від  11.11.2016 р. (форми "Ю") № 6824-17 про сплату боргу (недоїмки) та  невчинення відповідачем дій щодо відкликання такої з підстав здійснення підприємством платежів в рахунок зменшення/погашення суми нарахованих податкових зобов`язань.
Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (ПК України), в редакції на час виникнення правовідносин, Порядком направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 № 576 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р.)  та Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, (далі – Порядок №610).
Відповідно до абз. 4 ч. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п. 59.1 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Розділом  ІІ Порядку №576, який діяв на момент спірних правовідносин, визначені умови формування органами доходів і зборів податкових вимог.
Відповідно до п. 2.1. розділу ІІ Порядку №576, податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків.
Так, відповідно до приписів п. 2.2 розділу ІІ Порядку №576, податкова вимога формується, якщо платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.
Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається (п. 2.3.розлу ІІ  вказаного Порядку).
Як свідчать встановлені обставини справи, контролюючим орган обуло винесено податкове повідомлення – рішення форми «Р»  №0000691500 від 02.06.2015р. яким нараховані  грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі за основним платежем: 970185,071грн.; та нарахованих штрафних санкції 485092,85 грн.
Вказане податкове повідомлення – рішення форми «Р»  №0000691500 від 02.06.2015р. було оскаржено позивачем в судовому порядку, справа №804/8267/15.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. справа №804/8267/15, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016р., у задоволенні позову позивачу про скасування вказаного податкового повідомлення – рішення форми «Р»  №0000691500 від 02.06.2015р. відмовлено. (а.с. 221-224, 227-235).
Відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України, в редакції на час апеляційного перегляду справи №804/8267/15, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
11.11.2016 р. податковим органом сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) (форми "Ю") № 6824-17, за якою Приватному підприємству “Світекс” визначено до сплати суму ПДВ за узгодженим податковим зобов`язанням станом на 10.11.2016 у загальному розмірі у сумі - 1586429,30 грн. у тому числі: основний платіж 970185,071 грн.; штрафних санкції у сумі 485092,85 грн.;  пені у сумі 131150,74 грн. (а.с. 13)
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, та наявність узгодженого грошового зобов`язання, відповідачем правомірне прийнято оскаржувану вимогу.
Посилання суду першої інстанції на наявність інформації щодо касаційного оскарження судових рішень у справі №804/8267/15 є помилковим, з урахуванням норм законодавства щодо узгодженості грошового зобов`язання та набрання судового рішення законної сили.
Щодо висновків суду першої інстанції про невчинення відповідачем дій щодо не відкликання оскаржуваної податкової вимоги відповідно до п.60.1.3 ст. 60 ПК України, оскільки підприємством здійснювалися платежі в рахунок зменшення/погашення суми нарахованих податкових зобов`язань за податковим повідомленням – рішенням, то такі не ґрунтуються на нормах закону з наступних підстав.
Стаття 60 ПК України визначає порядок відкликання податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги.
Відповідно до пп. 60.1.3. п. 60.1. ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
Відповідно до п. 60.4. ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.
Аналогічні  норми визначені у п. 6.1. розділу VI Порядку №576 та п. 1 розділу VI Порядку №610, відповідно до яких податкова вимога вважається відкликаною з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену органом доходів і зборів або судом суму податкового боргу, визначену в раніше направленій вимозі.
Матеріали справи не містять доказів про зменшення контролюючим органом нарахованої суми грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суми податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
Доводи про не вчинення контролюючим органом  дій щодо відкликання вимоги з підстав здійснення платежів в рахунок зменшення суми боргу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказаними нормами законодавства не передбачено зменшувати суму боргу з підстав  здійснення  таких платежів.
Крім того, вказане суперечить і п. 3.6.  розділу ІІІ Порядку №576 та п. 6 розділу ІІІ Порядку №610, відповідно до яких  у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На переконання колегія суддів суду апеляційної інстанції вказана норма (пп. 60.1.3. п. 60.1. ст. 60 ПК України) може застосовуватись наприклад при зміні норм законодавства при наявності узгодженого податкового повідомлення рішення або вже сформованої вимозі.
Таким чином, при здійсненні сплати позивачем сум узгодженого грошового зобов`язання, податкова вимога не відкликається, за виключенням повного погашення податкового боргу.
Проте як свідчить інтегрована картка платника податків, податковий борг позивача на час розгляду судом першої інстанції справи збільшився. (а.с. 177-199)
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та невірно надав оцінку обставинам справи та їх доказам, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі №160/10753/19 – скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
                    Повне судове рішення складено 04 березня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак