П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4406/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Свентух Віталій Михайлович  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
11 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
представників сторін, 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року  (місце ухвалення рішення - м.Вінниця, повний текст виготовлено 05.10.2020) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення №0002403201 від 11.08.2020 року, яким застосовано штраф (фінансову санкцію) в розмірі 160000 грн та №0002413201 від 11.08.2020 року, яким застосовано штраф (фінансову санкцію) в розмірі 111000 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення відповідачем вимог законодавства щодо підстав та порядку проведення фактичної перевірки, тому, на думку позивача, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідком проведення такої перевірки є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 20.07.2020 року №2187 посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області складено акт (довідку) фактичної перевірки, у якому зафіксовано:
- факт відсутності обладнання рівнемірами-лічильниками пального на введені в експлуатацію резервуари в кількості 5 штук (довідку про розпорядників акцизного складу, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри - форма J(F) 0210301 не надано) та факт відсутності документів, що засвідчують позитивний результат повірки або оцінки відповідності або калібрування витратоміра-лічильника (паливороздавальної колонки) в кількості 3 штук серійний номер №9685, №10543, №11096 (газ), виробництва ТОВ НВК "Шельф" (Україна)";
- згідно з даними АТС "Податковий блок" встановлено факти неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та облік обігу пального або спирту етилового (довідка за формою  J(F) 0210401 за період 01.04.2020 року по 20.07.2020 року в кількості 111 (30+31+30+20) довідок. Днів, в які акцизний склад не працює перевіркою не встановлено. Довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні клади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри - форма  J(F) 021301, не подано. Згідно з щоденними Z-звітами реєстратора розрахункових операцій (АІС "Податковий блок". Аналітична система. Моніторинговий центр. Виторги РРО), книги обліку розрахункових операцій №3000370582р/6 АЗС (акцизний склад) за вищезазначений період працювала 111 днів.

На підставі акту (довідки) фактичної перевірки 119/32/ НОМЕР_1 від 23.07.2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №0002403201 від 11.08.2020 року, яким застосовано штраф (фінансову санкцію) в розмірі 160000,00 грн., на підставі пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України;
- №0002413201 від 11.08.2020 року, яким застосовано штраф (фінансову санкцію) в розмірі 111000,00 грн., на підставі пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України.
Вважаючи такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.
Згідно з  підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.
У відповідності до п. 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПКУ встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу, інших газів, бутану, ізобутану за зазначеними в цьому підпункті кодами УКТЗЕД - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Пунктом 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в  строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 до внесення до нього змін  Законом України №391-ІХ від 18.12.2019 року було встановлено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 ПК України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до  пункту 212.1  статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.
Проте Законом України №391-ІХ від 18.12.2019 року були внесені зміни та слово "січня" замінено словом "квітня".
Отже, законодавець надав розпорядникам акцизних складів додатковий термін (до 01.04.2020) для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Як встановлено під час розгляду справи, підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем,  станом на день здійснення посадовими особами податкового органу фактичної перевірки (22.07.2020), у позивача на резервуарах з пальним були відсутні  витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, що порушує вимоги пункту 128-1 статті 128-1 ПК України.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкове повідмлення-рішення  №0002403201 від 11.08.2020 року, яким застосовано штраф (фінансову санкцію) в розмірі 160000,00 грн є правомірним та прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законами України, відтак підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Водночас, абзацом 1 пункту 230-1.3 статті 230 ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі в цьому розділі - обсяг обігу пального) в розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.
Згідно з абзацом 3 пункту 230-1.3 статті 230 ПК України дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального в добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Відповідно до абзацу 10 пункту 230-1.3 статті 230 ПК України дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку в формі електронних документів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну фінансову політику.
Пунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК України встановлено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
Отже, законодавець закріпив за платником податків обов`язок щодо подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового та встановив відповідальність за його не виконання.
Враховуючи, що позивач не виконував покладений на нього податковим законодавством обов`язок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що податкове повідмлення-рішення №0002413201 від 11.08.2020 року, яким застосовано штраф (фінансову санкцію) в розмірі 111000,00 грн, на підставі пункту 128-1.3 статті 128 ПК України, є правомірним.

Стосовно доводів апеляційної скарги про безпідставність проведення перевірки, оскільки наказ не відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України, так як у ньому не зазначено підставу проведення перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Отже, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів  статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  покладені на відповідача.
В свою чергу, наказ про проведення фактичної перевірки містить посилання на відповідну підставу та прийнятий із урахуванням функціональних обов`язків підрозділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів щодо здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, вимог законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.
З огляду на зазначене, посадові особи податкового органу мають право проводити фактичну перевірку незалежно від настання певних обставин, а реалізовуючи завдання, покладені законом на контролюючий орган.  Тому, доводи апелянта про відсутність підстав для проведення перевірки є необґрунтованими.
Колегія суддів не бере до уваги наведені в апеляційній скарзі правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №826/17123/18, №1140/2045/18, №821/1828/16, №818/998/17, оскільки судом в ході розгляду справи не встановлено порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо призначення та  проведення фактичної перевірки, що свідчить про відмінність обставин справ.  

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  16 лютого 2021 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.