УХВАЛА

11 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 522/18591/20
адміністративне провадження № К/9901/4250/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Губської О.А.,                                                                                
суддів - Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2020 року та постанову  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі  №522/18591/20 за позовом  Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,
в  с т а н о в и в :
Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 , в якому просило продовжити строк затримання відповідача на 6 місяців до 07.05.2021 року з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
В обґрунтування позову було зазначено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07.11.2019 року відповідач був затриманий з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 06.05.2020 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2020 року по справі №522/6738/20 задоволено позов ГУ ДМС України в Одеській області до відповідача про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, продовжено строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на 6 місяців до 07.11.2020 року. Позивач зазначає, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу відсутня інформація щодо підтвердження ідентифікації громадянина, а тому просить продовжити строк затримання відповідача ще на 6 місяців до 07.05.2021 року.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27.11.2020 року відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні такого позову, суд першої інстанції виходив з того, що 26.11.2020 року відповідач був звільнений з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, і станом на час розгляду справи 27.11.2020 року відповідач не затриманий, місце його перебування та проживання не відомі, а тому не вбачаються обставини, які передбачені ч.13  ст.289 КАС України  і за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства та забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення позову про продовження строку затримання відповідача.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 21 січня 2021 року, залишаючи без задоволення апеляційну Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, а рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2020 року -  без змін виходив з того, що оскільки відповідач був звільнений з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, в якому він перебував на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07.11.2019 року по справі №522/18929/19 про його затримання на 6 місяців до 06.05.2020 року та рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06.05.2020 року по справі №522/6738/20 про продовження строку його затримання на 6 місяців до 07.11.2020 року, то вирішення адміністративним судом питання про подальше продовження строку затримання відповідача вже після його звільнення є неможливим, незалежно від тих причин, які зумовили звільнення відповідача.
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 08 лютого 2021 року.
Відповідно до частини першої  статті 334 КАС України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Пунктом 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує  стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною першою  статті 328 КАС України,  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Предметом розгляду цієї справи є продовження строку затримання громадянина ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи за своєю суттю вона є справою щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України, та відповідно до частини 6  статті 12 КАС України  належить до категорії малозначних.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд прийшов до висновку, що обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів скарги.
Крім того, доводи скаржника зводяться до переоцінки доказів та незгоди з судовим рішенням. 
Відповідно до пункту 1 частини 1  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями  3,  328,  333 КАС України, 
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2020 року та постанову  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі  №522/18591/20 за позовом  Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О. В. Калашнікова