Номер провадження: 22-ц/813/3413/21 
Номер справи місцевого суду: 504/933/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В. 25 квітня 2019 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У березні 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с. 1-3).
В обгрунтування свого позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалось на те, що 21 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CNL-501/091/2006 (надалі – кредитний договір). Предметом договору було надання ОСОБА_1 кредиту на споживчі цілі у розмірі 48 678,00 доларів США, ОСОБА_1 зобов`язався прийняти кредит, належним чином використати та повернути банку отриману суму кредиту до 21 листопада 2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,99% річних та виконати всі інші зобов`язання, передбачені договором. 
У відповідності до договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 26 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № CNL-501/091/2006. Заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором станом на 23 лютого 2017 року становила 27 591,99 доларів США, що складало станом на вказану дату 744 235,15 грн., та 2 723 900,59 грн. - заборгованість по пені.
25 червня 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове погашення заборгованості, вих. № 16332, з наданням терміну тривалістю 30 календарних днів для добровільного погашення заборгованості. 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с. 196-197).
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що позовна давність переривалась у зв`язку зі здійсненням боржником погашення заборгованості 01 листопада 2012 року. Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 31 серпня 2016 року позовну заяву було залишено без розгляду, а позовну заяву у цій справі було подано 27 березня 2017 року, тобто, в межах строку, оскільки подача позову зупиняє строк позовної давності. Також, судом помилково було відмовлено, за спливом строку, у стягненні процентів та пені після закінчення строку дії договору (а.с. 201-204).
Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 19 січня 2020 року сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № CNL-501/091/2006 (надалі – Кредитний договір). Предметом договору було надання ОСОБА_1 кредиту на споживчі цілі у розмірі 48 678,00 (сорок шість тисяч шістсот сімдесят вісім) доларів США, ОСОБА_1 зобов`язався отримати кредит, належним чином використати та повернути банку отриману суму кредиту до 21 листопада 2016 року, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,99% (тринадцять цілих дев`яносто дев`ять сотих) річних та виконати всі інші зобов`язання, передбачені договором. 
У відповідності до договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 26 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № CNL-501/091/2006 (т.1 а.с.27-44).
З наданого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором станом на 23 лютого 2017 року становила 27 591,99 доларів США, що складало 744 235,15 грн., та 2 723 900,59 грн. - заборгованість по пені, борг було розраховано за період з 04 січня 2007 року по 23 лютого 2017 року (т.1 а.с. 17-20).
25 червня 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове погашення заборгованості, вих. № 16332, з наданням терміну тривалістю 30 календарних днів для добровільного погашення заборгованості (т.1 а.с. 89).
Відповідно до п.1.9 та п.п. 1.9.1. частини № 2 Кредитного договору, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, згідно статті 1050 ЦК України.
Таким чином, як вірно вказано у рішенні суду, звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду із вимогою про погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № CNL-501/091/2006 змінило строк виконання зобов`язання та зумовило перебіг позовної давності. 
Якщо кредитор змінює на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а також втратив право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.
Крім того, з наявної у матеріалах справи Довідки щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором вбачається, що останній платіж за кредитом був здійснений боржником 01 лютого 2012 року (т.1 а.с. 127).
Згідно з умовами кредитного договору (п. 1.5.1.) повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі плтежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.
Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Вказане кореспондується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 01 числа кожного місяця, процентів — не пізніше 01 числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.
Як вже вказувалось вище, ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом 01 лютого 2012 року, у зв`язку із чим з 10 лютого 2012 року у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу, банк звернувся до суду з позовом до боржника тільки 27 березня 2017 року, тобто, з пропуском строку позовної давності.
Також, застосовуючи строки позовної давності, судом обгрунтовано прийнято до уваги, що позивач вже звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, та ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 грудня 2012 року по справі № 1515/2821/12 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов було залишено без розгляду внаслідок повторної неявки представника позивача у судове засідання (т.1 а.с. 117).
Крім того, у 2014 році позивач також звертався до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року по справі № 504/3765/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов було залишено без розгляду внаслідок триразової неявки представника позивача у судове засідання (т.1 а.с. 118).
Згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.
Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
За ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.
При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментам (фактами), які свідчать про порушення прав особи.
За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до статті 257 ЦК України суд застосовує загальну позовну давність, яка складає три роки.
Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що, оскільки ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом 01 лютого 2012 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Таким чином, строк позовної давності сплинув ще 01 лютого 2015 року, тобто, у цей день закінчився строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не заявлено клопотань про поновлення позовної давності, та не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів вважає необгрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що ухвалою суду першої інстанції від 31 серпня 2016 року позовну заяву було залишено без розгляду, а позовну заяву у цій справі було подано 27 березня 2017 року, тобто, в межах строку, оскільки подача позову зупиняє строк позовної давності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.
Колегія суддів зауважує, що позивач тричі звертався до суду першої інстанції із аналогічними позовними вимогами, і тричі ухвалами суду позовні вимоги було залишено без розгляду, а тому строк позовної давності, відповідно положень ч.1 ст. 265 ЦК України, не переривався. 
Також, безпідставним є посилання у апеляційній скарзі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що судом помилково було відмовлено, за спливом строку, у стягненні процентів та пені після закінчення строку дії договору. Так, пред`явивши 25 червня 2011 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, змінило строк виконання основного зобов`язання, а також втратило право право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.
Вказане також кореспондується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування  відсутні.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» – залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 28 січня 2021 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе