ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 березня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 459/2226/16
провадження № 61-9484св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Дундар І. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року в складі колегії суддів Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
08 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяви про уточнення просив на підставі висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 28 вересня 2017 року (варіант I) виділити в натурі і визнати за ним право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - домоволодіння), а саме: 
- приміщення підвалу під літерою II площею 32,2 м2, житлову кімнату під літ. 1-3 площею 10,7 м2, житлову кімнату під літ. 1-4 площею 24,4 м2, сарай під літ. Б; 
- встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,050 га з наступними геометричними розмірами по периметру від точки А (за ходом годинникової стрілки): 8,94; 40,00; 7,30; 7,60; 13,93; 5,99; 5,88; 7,60; 1,88; 3,55; 0,58; 0,20; 7,75; 6,48 м.п.; мощення під літерою 1 та огорожу № 1 залишити у спільному користуванні. Вирішити питання розподілу судових витрат. 
 
Позовну заяву мотивував тим, що його матері - ОСОБА_3 на праві власності належало домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати сторін померла, за життя вона склала заповіт та заповіла своє майно в рівних частинах по Ѕ сторонам по справі. До будинку віднесені такі господарські будівлі та споруди: сарай, гараж, дворові споруди. Земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер: 4611800000:03:015:0010, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідач в добровільному порядку не бажає провести поділ вказаного будинку. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Поділено житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, горищем та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням їхніх часток, а саме:
- ОСОБА_1 , як власнику Ѕ ідеальної частки житлового будинку виділено:
А) підвальний поверх - приміщення підвалу під літ. II площею 23,2 м2, перший поверх - житлова кімната під літ. 1-3 площею 10,7 м2, житлова кімната під літ. 1-4 площею 24,4 м2, сарай під літ. Б;
Б) частину земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру від точки А (за ходом годинникової стрілки): 8,94; 40,00; 3,10; 7,68; 13,93; 5,99; 5,88; 7,60; 1,88; 3,55; 0,58; 0,20; 7,75; 6,48 м.п., що становить 0,050 га.
 
- ОСОБА_2 як власнику Ѕ ідеальної частки житлового будинку виділено:
А) підвальний поверх - приміщення підвалу під літ. I площею 15,8 м2, перший поверх - тамбур під літ.1-1 площею 3,9 м2, коридор під літ. 1-2 площею 5,5 м2, житлова кімната під літ. 1-5 площею 17,0 м2, кухня під літ. 1-6 площею 11,3 м2, ванна під літ. 1-7 площею 5,7 м2, гараж під літ. В.
Б) частину земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру від точки А (за ходом годинникової стрілки): 6,48; 7,75; 0,20; 0,58; 3,55; 1,88; 7,60; 5,88; 5,99; 13,93; 16,37; 32,15; 19,6 м.п., що становить 0,050 га;
 
- надано ОСОБА_2 сервітут з розмірами по периметру 3,31; 1,00; 3,31; 1,00 м.п. для забезпечення можливості співвласнику ОСОБА_1 за потреби обслуговувати стіну його частини будинку;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 565,50 грн компенсації за відхилення від ідеальних частин по домоволодінню АДРЕСА_1 ;
- припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, горищем та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн судового збору та 12 380 грн витрат за проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що запропонований експертом варіант поділу спірного майна є найбільш доцільним до застосування, оскільки найбільше забезпечує баланс інтересів співвласників, тому суд вважав за необхідне провести саме такий поділ домоволодіння. 
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що для поділу житлового будинку в натурі необхідно здійснити певний перелік робіт з його переобладнання та перепланування, в тому числі влаштування інженерних систем комунікацій, наслідком чого є втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, одержати висновки відповідних органів про технічну можливість переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку у зв`язку з необхідністю втручання в несучі конструкції або інженерні системи загального користування. 
 
Оскільки відповідні дозволи та висновки не надані, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову. 
 
Аргументи учасників справи
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, просить її скасувати як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і залишити в силі законне та обґрунтоване рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 липня 2018 року. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд:
 - не звернув увагу, що проектна документація та висновки щодо переобладнання будинку повинні виготовлятися після судового рішення про поділ майна в натурі, оскільки сторони не знають результатів розподілу будинку та відповідність таких варіантів розподілу нормам ДБН та технічним умовам і правилам; 
- не застосував постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1443цс16 до даних правовідносин та не врахував інтереси позивача;
- не вирішив клопотання про призначення додаткової комплексної судово-будівельної експертизи;
- не розглянув клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки робочого проекту згідно висновку експертизи. 
 
16 липня 2019 до Верховного Суду надійшли пояснення ОСОБА_1 до касаційної скарги, де він указує, що апеляційний суд безпідставно послався у своєму рішенні на постанову Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 143/444/15 (провадження № 61-9458св18), у якій обставини не є подібними обставинам у справі, що переглядається.   
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по Ѕ частині домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Брати дійти згоди про поділ будинку не можуть.
 
Висновком № 5721/5722 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 28 вересня 2017 року з урахуванням існуючого планування житлового будинку, вимог державних будівельних норм і правил, а також розміру ідеальних часток співвласників установлено, що поділ житлового будинку, господарських будівель, споруд і земельної ділянки технічно можливий, та запропоновано наступний варіант поділу домоволодіння: 
 
1. мощення під літ. І дійсна вартість якого станом на час проведення експертизи становить 1 656 грн, а також, огорожа № 1, дійсна вартість якої становить 7 539 грн, пропонуються у спільне користування співвласників; 
 
2. першому співвласнику Ѕ ідеальної частки пропонуються наступні приміщення житлового будинку та споруд: 
- підвальний поверх; 
- приміщення підвалу під літ. II площею 23,2 м2 1-й поверх; 
- житлова кімната під літ. 1-3 площею 10,7 м2; 
- житлова кімната під літ. 1-4 площею 24,4 м2;
- сарай під літ. Б;
Загальна вартість будівель, що пропонуються першому співвласнику, становить 230 237,5 грн, що більше від ідеальної частки по домоволодінню на 4 565,5 грн; 
 
2. другому співвласнику Ѕ ідеальної частки пропонуються наступні приміщення житлового будинку та споруд:
- підвальний поверх; 
- приміщення підвалу під літ. І площею 15,8 м2, 1-й поверх; 
- тамбур під літ. 1-1 площею 3,9 м2; 
- коридор під літ. 1-2 площею 5,5 м2; 
- житлова кімната під літ. 1-5 площею 17,0 м2; 
- кухня під літ. 1-6 площею 11,3 м2; 
- ванна під літ. 1-7 площею 5,7 м2;
- гараж під літ. В.
 
Загальна вартість будівель та споруд домоволодіння, що пропонуються другому співвласнику, становить 221 106,5 грн, що менше від ідеальної частки по домоволодінню на 4 565,5 грн. 
 
3. При такому варіанті поділу домоволодіння необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: 
- підвальний поверх, закласти дверний проріз між приміщеннями підвалу під літ. І та під літ. II; 
- влаштувати дверний проріз з вулиці у приміщення підвалу під літ. П; 1-й поверх;
- закласти дверний проріз між прим. ванної під літ. 1-7 та кухні під літ. 1-6; 
- закласти дверний проріз між приміщеннями житлових кімнат під літ. 1-4 та під літ. 1-5; 
- закласти дверний проріз між приміщеннями коридору під літ. 1-2 та житлової кімнати під літ. 1-4; 
- закласти дверний проріз між приміщеннями коридору під літ. 1-2 та житлової кімнати під літ.1; 
- влаштувати дверний проріз між приміщеннями житлових кімнат під літ. 1-3 та під літ. 1-4;
- першому співвласнику слід облаштувати прибудову до частини житлового будинку із кухнею, вхідним тамбуром та санвузлом у відповідності до вимог Державних будівельних норм;
- для перепланування житлового будинку на ізольовані квартири кожному зі співвласників необхідно здійснити внутрішнє опорядження приміщень та обладнати автономні мережі електро-, газопостачання та опалення, встановити індивідуальні прилади обліку споживання природного газу та електричної енергії, в зв`язку з чим вартість даних робіт не визначається.
 
4. Для здійснення всіх перепланувань та переобладнань житлового будинку необхідно розробити проектну документацію (проектні пропозиції або робочий проект) проектною організацією, яка має ліцензію на проведення таких видів робіт, і представити їх на погодження з місцевими органами виконавчої влади (міжвідомчу комісію) та при позитивній відповіді отримати дозвіл на проведення будівельних робіт.
 
5. Запропоновано варіант поділу земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої на АДРЕСА_1 , між його співвласниками у відповідності до їхніх часток, які складають по Ѕ, згідно наведеного вище варіанту поділу житлового будинку:
- першому співвласнику Ѕ ідеальної частки пропонується надати частину земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру від точки А (за ходом годинникової стрілки): 8,94; 40,00; 3,10; 7,68; 13,93; 5,99; 5,88; 7,60; 1,88; 3,55; 0,58; 0,20; 7,75; 6,48 м.п, що становить 0,050 га;
- другому співвласнику Ѕ ідеальної частки пропонується надати частину земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру від точки А (за ходом годинникової стрілки): 6,48; 7,75; 0,20; 0,58; 3,55; 1,88; 7,60; 5,88; 5,99; 13,93; 16,37; 32,15; 19,66 м.п, що становить 0,0500 га, та надати йому сервітут із розмірами по периметру 3,31; 1,00; 3,31; 1,00 м.п. для забезпечення можливості співвласнику № 1 за потреби обслуговувати стіну його частини будинку.
 
Експертом встановлено, що запропонований позивачем у позовній заяві варіант розподілу житлового будинку згідно вимог п. 8.10 ДБН В 3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» є технічно неможливим.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
 
Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
 
Згідно з частинами другою-третьою статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».
 
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі             № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».
 
За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.
 
У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Таким чином суд має встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
 
У справі, що переглядається, апеляційний суд не звернув уваги на те, що судовою експертизою у цій справі встановлена наявність технічної можливості переобладнання будинку та запропоновано один технічно можливий варіант розподілу, для здійснення якого співвласникам необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи для переобладнання будинку. 
 
Не погодившись з таким варіантом поділу будинку, відповідач в суді першої інстанції заявив клопотання про проведення додаткової комплексної судово-будівельної експертизи та повторної експертизи. 
 
Ухвалами Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2018 року та від 19 червня 2018 року відмовлено у задоволенні вказаних клопотань, оскільки комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань, а відповідач заявив клопотання про призначення будівельної експертизи, яка вже проведена; у клопотанні про проведення повторної експертизи ОСОБА_2 просив провести судово-будівельну експертизу, яка у даній справі проведена не була. 
 
30 січня 2019 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи. Мотивував його тим, що будинок під час проведення експертизи не оглядався експертом з середини і ним не встановлювалися пошкодження будинку; визначений у експертному висновку від 28 вересня 2017 року розмір компенсації у зв`язку з відхиленням від розміру ідеальних часток не відповідає дійсності. Вказане клопотання апеляційним судом у встановленому законом порядку не вирішено. 
 
Таким чином, апеляційний суд не повно з`ясував обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, які мають значення для правильного вирішення спору, дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Оскільки апеляційний суд не з`ясував фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, то суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень не може ухвалити власне судове рішення.
 
За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року втрачає законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                          І. О. Дундар
 
                                                                                          Є. В. Краснощоков
 
                                                                                          М. М. Русинчук