ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 січня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2430/20
Головуючий у першій інстанції – Соловей В. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/224/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Бечка Є.М., Онищенко О.І.,

учасники справи:
позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» ,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2020 року (ухвалене о 13:08) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього на його користь шкоди в сумі 37 645,69 грн та судових витрат у розмірі 2 102 грн. 
Позов обґрунтовувало тим, що 28.12.2018 між ПрАТ «СК «УНІКА» і ДП «Деолик-Трейд»  був  укладений договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245003/4093/0001193, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов (шасі) № НОМЕР_2 . 

01.11.2019 на вулиці Любецькій, 157-А у м. Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу ВАЗ-21083, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 . Відповідно до рахунку ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 136 645,69 грн, яка була сплачена на рахунок останнього ПрАТ «СК «УНІКА» у рахунок виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Отже, до позивача перейшло право на отримання від ОСОБА_1 , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», ліміт за шкоду майну становить 100 000 грн, франшиза – 1 000 грн. 
26.12.2019 ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на виконання вимоги ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила на рахунок останнього страхове відшкодування в сумі 99 000 грн, що є страховою сумою та лімітом за страховим полісом. Таким чином, з відповідача належить стягнути решту суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 37 645,69 грн.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2020 року позов ПрАТ «СК «УНІКА» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» грошові кошти в сумі 37 645,69 грн завданої шкоди та грошові кошти в сумі 2 102 грн судового збору.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне та неправильне встановлення обставин справи, які мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку доказів і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким з ОСОБА_1 стягнути на користь ПрАТ «СК «УНІКА» грошові кошти в сумі 33 243,38 грн, здійснити у зв`язку з цим новий розподіл судових витрат та покласти на позивача витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 4000 грн.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що надані позивачем докази, а саме, рахунок № НОМЕР_4 від 05.11.2019, виданий ФОП ОСОБА_3 , ремонтна калькуляція № 00325289 від 06.11.2019, наряд-замовлення №123041650/122112930 від 22.11.2019, звіт № 823 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21.11.2019, не можна вважати належними доказами фактичних затрат на відновлюваний ремонт автомобіля, оскільки вони містять різну інформацію щодо вартості виконаних робіт та встановлених запчастин.
Відповідачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта № ЕС-1707-2-1642.20 судової автотоварознавчої експертизи від 06.11.2020, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Volkswagen Touareg реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталась 01.11.2019, станом на дату ДТП без врахування ПДВ становить 132 243,38 грн. Тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 33 243,38 грн, яка і підлягає відшкодуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК УНІКА» просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта № ЕС-1707-2-1642.20 судової автотоварознавчої експертизи та не приймати його до розгляду, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Позивач зазначає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано неможливість подання висновку експерта у строки, встановлені  ЦПК України,  з причин, що не залежали від нього. Крім того, відповідачем у суді першої інстанції не заявлялося клопотання про призначення судової експертизи, а експертиза була замовлена відповідачем вже після ухвалення оскаржуваного рішення у справі. 
Вказує, що висновок експерта № ЕС-1707-2-1642.20 складено без особистого огляду транспортного засобу оцінювачем та без наявності всіх даних для проведення дослідження (зокрема, детальних та якісних цифрових фото пошкоджень ТЗ), що є порушенням пункту 4.1, 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
Наголошує, що рахунок ФОП ОСОБА_3 № 123041650, наряд-замовлення (акт виконаних робіт) № 123041650/122112930 та платіжне доручення № 119000 від 11.11.2019 є належними та достатніми доказами реальної вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. ФОП ОСОБА_3 «Автосоюз, автоцентр на Петрівці» є офіційним дилером та сервісним центром з ремонту Volkswagen, який гарантує відновлення транспортних засобів у відповідності до технічних вимог виробника.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов ПрАТ «СК «УНІКА», районний суд, виходив з того, що із відповідача ОСОБА_1 , як із винної особи, підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «УНІКА» сума 37 645,69 грн, як різниця між фактичним розміром шкоди, що сплачена позивачем, і страховою виплатою, що відшкодована позивачу ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» в межах ліміту відповідальності.
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 28.12.2018 між ПрАТ «СК «УНІКА» і ДП «Деолик-Трейд» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245003/4093/0001193, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) № НОМЕР_2 (а.с. 10-16).
01.11.2019 на вулиці Любецькій, 157-А у м. Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , і транспортного засобу ВАЗ-21083, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 17-18).
Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля ВАЗ-21083, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.11.2019, справа № 751/8255/19, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 19-20)
Відповідно до рахунку технічного обслуговування ФОП ОСОБА_3 №123041650 від 05.11.2019 і наряду-замовлення технічного обслуговування №123041650/122112930 від 22.11.2019 (має юридичну силу акту виконаних робіт) вартість відновлювального ремонту (вартість виконаних робіт і вартість встановлених запчастин) автомобіля Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_1 становить 136 645,63 грн (а.с. 21-29).
Згідно звіту ТОВ «СЗУ Україна» № 823 від 21.11.2019 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Touareg реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 168 027,16 грн (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування та роботи) (а.с. 30-38).
Із страхового акту № 00325289/1 вбачається, що вищевказану подію кваліфіковано як страховий випадок, та вирішено виплатити страхове відшкодування страхувальнику ДП «Деолик-Трейд» в сумі 136 645,69 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 (а.с. 7-9).
Платіжним дорученням № 119000 від 11.11.2019 ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_3 у розмірі 136 645,69 грн (а.с. 39).
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/150733647, ліміт за шкоду майну становить 100 000 грн, франшиза складає 1 000 грн (а.с. 40).
Відповідно до платіжного доручення № 774 від 26.12.2019 ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» виплатило ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн (а.с. 42).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ДП «Деолік-Трейд» пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.
Ремонтна калькуляція № 00325289 від 06.11.2019, наряд-замовлення №123041650/122112930 від 22.11.2019, який має юридичну силу акту виконаних робіт, складений ФОП ОСОБА_3 , є належними і допустимими доказами. У даних документах зі зведеними детальними даними по розрахунку наведені всі складові загальної суми виконаних робіт та встановлених   запчастин,   визначена   єдина   загальна   сума   в   розмірі    136 645,69 грн. Крім того, матеріали справи містять звіт № 823 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21.11.2019, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 168 027,16 грн. Позивачем проведено виплату страхового відшкодування в межах визначеної звітом суми. Належних та допустимих доказів на спростування вказаних документів відповідачем суду першої інстанції надано не було.
До апеляційної скарги відповідачем додано виконаний на його замовлення висновок експерта № ЕС-1707-2-1642.20 судової автотоварознавчої експертизи від 06.11.2020, на який він посилається як на доказ своїх заперечень та яким обґрунтовує доводи апеляційної скарги. Вказаний висновок не може бути прийнятий апеляційним судом до розгляду та не підлягає дослідженню зважаючи на таке.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати суду докази разом з поданням позовної заяви.
У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ст. 191 ЦПК України).
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 2, 4, 5, 8 статті 83 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За відсутності поважних причин неподання нового доказу до суду першої інстанції апеляційний суд не має права досліджувати цей доказ, поданий позивачем в апеляційній інстанції (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 638/13998/14-ц, аналогічний правова позиція Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 458/867/15-ц).
З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний висновок експерта Косяком В.А. до суду першої інстанції не надавався, будь-яких клопотань про проведення судової експертизи на спростування наданих позивачем доказів розміру завданої шкоди, останнім не заявлялось, надані докази сторони позивача належними та допустимими доказами стороною відповідача не спростовані. Об`єктивних та поважних причин чи обставин неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції у встановлені процесуальним законом строки, відповідачем не наведені.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення районного суду – без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                              Судді: