КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
Єдиний унікальний номер справи: 363/505/15-ц          Головуючий у суді першої інстанції: Баличева М.Б.
Номер провадження: 22-ц/824/9497/2020                       Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Іванченка М.М.,
при секретарі - Перебитюку А.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 травня                 2020 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», ОСОБА_1 , Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником, - 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником, в якій просило замінити стягувача у виконавчому провадженні по цивільній справі                   № 363/505/15-ц - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Авістар») на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», у зв`язку з переходом до ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» прав кредитора за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та   ОСОБА_1 .
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 травня 2020 року заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником  задоволено.
Замінено стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» у виконавчому провадженні   № 53690332 з примусового виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року на підставі виконавчого листа № 363/505/15-ц від 23 березня 2017 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів і розірвання кредитного договору.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи просив, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від   19 травня 2020 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником  відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 травня 2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» зазначило, що апеляційна скарга ґрунтується на обставинах, які не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення лише з суб`єктивних міркувань апелянта, тому вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 травня        2020 року без змін.
Інші учасники справи, правом подати відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у встановлений судом строк не скористалися.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 травня 2010 року без змін з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».
Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками Вишгородського районного суду Київської області так як вони підтверджуються доказами, які є в справі. 
Частиною 1 ст. 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За правилами ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
В приписах ч. 1 ст. 442 ЦПК України зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року ухваленим у цивільній справі № 363/505/15-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів і розірвання кредитного договору стягнено на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором                               № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,07 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн., а всього: 861 278,62 грн., а також розірвано кредитний договір                                              № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року та додаткову угоду                        № 96-05/13/1105 до нього від 19 липня 2010 року, що укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .
Рішення суду набрало законної сили 19 грудня 2016 року.
На виконання рішення суду, 23 березня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області стягувачу видано належним чином завірені оригінали виконавчих листів, які, відповідно до заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27 березня 2017 року про примусове виконання рішення суду, передані для виконання до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області. 
Постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 04 квітня                      2017 року відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження                            № 53690332, яке на даний момент перебуває на стадії примусового виконання.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2018 року змінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від                   23 листопада 2016 року за  виконавчим листом № 363/505/15-ц від 23 березня 2017 року, виданого на підставі вище вказаного рішення суду у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів і розірвання кредитного договору.
В подальшому, 19 грудня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» укладено Договір                          № 20191219 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 2.1 якого, первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» відступає новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів за кредитними договорами та договорами забезпечення, вказаними у Реєстрах.
Реєстр боржників до Договору № 20191219 про відступлення прав вимоги від 19 грудня 2019 року містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору                                         № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року.
В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що Договір № 20191219 про відступлення прав вимоги від 19 грудня 2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» є нікчемним в силу закону, а тому підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні відсутні.
Вище викладене не може бути прийняте до уваги, так як відповідно до        ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідно заміни. 
Апелянтом не доведено, що в силу закону,  Договір № 20191219 про відступлення прав вимоги від 19 грудня 2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» є нікчемним.
Цивільним кодексом встановлені підстави нікчемності правочину, серед яких, зокрема, не дотримання нотаріальної форми правочину, вчинення правочину особою поза межами її дієздатності, порушення публічного порядку.
Посилання ОСОБА_1 на те, що договір відступлення є договором факторингу, не може розцінюватись як підстава нікчемності, оскільки не підпадає під жодну із вищезазначених підстав. Дані обставини повинні встановлюватись в іншому процесі з іншим предметом спору.
Суд розглядає справу в межах предмету спору, тому, встановлювати недійсність правочину в справі про заміну стягувача у виконавчому провадженні є безпідставним та розцінюється як вихід за межі доказування.
Колегією суддів також не приймається до уваги доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо не надання товариством доказів сплати вартості права вимоги, так як відповідно до п. 2.3 Відступлення новому кредитору прав вимоги відбувається за умов виконання новим кредитором                п. 3.2 Договору та з моменту підписання сторонами Реєстру (Додаток № 1 та Додаток № 2).
Згідно п. 1 Додаток № 1 - це Реєстр боржників, а Додаток № 2 - це Реєстр поручителів.
До матеріалів справи додано витяг з Додатку № 1 з підписами сторін, що є доказом того, що відступлення відбулось.
З метою усунення сумнівів про те, що ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» сплатило ціну відступлення згідно п. 3.1 Договору, ним надано суду платіжне доручення від 19 грудня 2019 року про перерахування на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» коштів в сумі 1 409 802.86 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на вимоги ст. 1083 ЦК України, яка передбачає, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги  третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.
Така думка апелянта є помилковою так як відповідно до п. 4.6.3 Договору відступлення права вимоги від 31 липня 2017 року, укладеного між АКБ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», копія якого є в матеріалах справи, права вимоги належить первісному кредитору, відповідно до законодавства первісний кредитор має право відступлення прав вимоги третім особам, в тому числі новому кредитору.
Згідно п 4.6.3 Договору відступлення права вимоги від 31 липня                     2017 року, укладеного між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», копія якого також є в матеріалах справи,  права вимоги належать первісному кредитору, відповідно до законодавства первісний кредитор має право відступлення прав вимоги третім особам, в тому числі новому кредитору.
Частино 4 п. 2.3 Договору відступлення права вимоги № 20191219 від         19 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ», копія якого є в справі, новий кредитор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги без згоди первісного кредитора.
Таким чином, є безпідставною позиція ОСОБА_1 про заборону наступного відступлення прав вимоги.
Є не обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незаконності відступлення більшого розміру заборгованості ніж стягнуто за рішенням суду у даній справі так як вказана обставина не підлягає встановленню, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» просить замінити його як стягувача у виконавчому провадженні, що здійснюється з метою виконання рішення суду на підставі виконавчого листа, який видано Вишгородським районним судом Київської області 23 листопада 2017 року у справі № 363/505/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 боргу  в сумі 68 445,40 доларів США, а не в тій сумі, що відступлена за Договором відступлення прав вимоги № 20191219 від                     19 грудня 2019 року.
Аналізуючи вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , так як доводів та доказів, які б спростовували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так як Вишгородським районним судом Київської області ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України,  суд - 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 травня               2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                    О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                 І.М. Білич

                                                                                            М.М. Іванченко