Справа № 463/5429/20                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1990/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 76

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       15 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
                        секретаря Жукровській Х.І.
                        з участю представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року у складі судді Головатого Р.Я. у справі за заявою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
встановила:
У червні 2020 року представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТзОВ «Банке Електромотів Юей», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання трудових відносин припиненими, стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, просила визнати припиненими трудові відносини та трудовий договір між ОСОБА_2 і ТзОВ «Банке Електромотів Юей» розірваним 19.03.2020; зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про ОСОБА_2 як директора (керівника) ТзОВ «Банке Електромотів Юей», ЄДРПОУ 41738761; стягнути з ТзОВ «Банке Електромотів Юей» на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату у розмірі 136 181,69 грн. без вирахування податків; стягнути з ТзОВ «Банке Електромотів Юей» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 198 031,93 грн.; стягнути з ТзОВ «Банке Електромотів Юей» на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі 364 995,48 грн.; стягнути з ТзОВ «Банке Електромотів Юей» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 19 березня 2020 по день ухвалення рішення суду з розрахунку середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 5934,89 грн. без вирахування податків.
Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, власником якого є ТзОВ «Банке Електромотів Юей» та на всі рахунки в банках, власниками яких є ТзОВ «Банке Електромотів Юей», заборони ТзОВ «Банке Електромотів Юей» здійснювати відчуження майна, розпоряджатися грошовими коштами на банківських рахунках. 
Заяву обгрунтовував тим, що позовні вимоги заявлені, зокрема про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, Товариством не вчинено дій щодо задоволення заяви ОСОБА_2 про звільнення, не виплачено заробітної плати та не проведено розрахунку та виплати всіх належних під час звільнення сум. Товариство вже довгий час не здійснює діяльності, прибутків не отримує, працівників у Товаристві немає, тому можна припускати, що учасник Товариства не зацікавлений у подальшому здійсненні Товариством господарської діяльності, а отже Товариством в подальшому не отримуватимуться доходи та додаткове фінансування з боку учасника. Також, за наявною у позивача інформацією, яка була відома йому як директору Товариства, на балансі Товариства є вартісне майно. Враховуючи вищенаведене, позивач має обґрунтовані побоювання, що учасником Товариства можуть бути вчинені дії, спрямовані на часткове чи повне відчуження майна Товариства, що утруднить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову та стягнення коштів для виплати заборгованості по зарплаті та виплаті інших сум, що підлягають стягненню.
Вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, належне відповідачеві, є співмірними заявленим позовним вимогам. Ціна позову на момент подання становить 699 209,10 грн. Окрім цього, позивачем додатково заявлену вимогу про стягнення середнього заробітку за кожен день затримки розрахунку при звільненні до дня прийняття судом рішення по справі, тобто сума, що підлягатиме стягненню у разі задоволення позову буде значно вищою. Відтак, для забезпечення можливості здійснення усіх виплат позивачу у випадку задоволення позову, необхідним є накладення арешту на все майно Товариства та рахунки Товариства, а також заборона відчуження майна, розпорядження грошовими коштами на банківських рахунках.
Враховуючи, що вся інформація щодо майна Товариства як і всі бухгалтерські документи Товариства, що підтверджують склад та вартість майна Товариства знаходяться у Дочірнього підприємства «ДЖЕЙ І ЕЛ КОНСАЛТИНГ» (код ЄДРПОУ 34419163), позивач надати їх не може, тому вважає доцільним накладення арешту на все майно та банківські рахунки Товариства, а також заборону вчиняти дії щодо відчуження майна Товариства та розпорядження грошовими коштами на банківських рахунках Товариства.
Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , вважає ухвалу незаконною, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.
Покликається на те, що заява про забезпечення позову була подана з позовною заявою, у якій викладені факти, які дають підстави вважати, що відповідач не ведене господарської діяльності, оскільки у відповідача 1 відсутній керівник.
Так, єдиному учаснику відповідача 1 – компанії Вектор Дайнемікс (юридична особа створена за законодавством Данії) відомо про те, що позивач не виконує повноважень керівника, при цьому цей учасник не здійснює жодних дій з метою призначення нового керівника, відтак оскільки нового директора так і не було призначено, господарська діяльність не могла бути відновлена.
Також, у відповідача 1 відсутнє нерухоме майно у власності, а договір оренди приміщення розірваний, тому відсутнє і будь яке місце для здійснення діяльності.
При цьому, уся кадрова та бухгалтерська документація відповідача 1, а також печатка, які необхідні для здійснення господарської діяльності, знаходяться у ДП «Джей і Ел Консалтинг», а учасником не було вчинено жодних дій для отримання цієї документації та печатки.
Зазначені обставини підтверджують неможливість ведення відповідачем 1 господарської діяльності, відсутність прибутків.
Звертає увагу на те, що місцевий суд не врахував, що ціна позову на момент подання такого становить 699209,10 грн., при цьому також заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за кожен день затримки розрахунку при звільненні до дня прийняття судом рішення по справі.
Вважає, що здійснення виплати такої суми може скласти проблеми навіть для прибуткової компанії, при цьому відповідач не здійснює господарської діяльності, а у разі продажу майна та виведення коштів взагалі, може стати не можливою.
Відтак, на думку апелянта, необхідним є накладення арешту на все майно товариства та його рахунки, оскільки остаточна сума, яка підлягатиме виплаті на даний час невідома та збільшується щодня.
Покликається на те, що заходи забезпечення, про які просить, є співмірними заявленим позовним вимогам.
Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.
Представники відповідачів ТзОВ «Банке Електромотів Юей», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судову засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що пред`явлення позивачем позовних вимог про стягнення понад 699 209,10 грн. саме по собі не свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, при цьому посилання у заяві про забезпечення позову на те, що Товариство вже довгий час не здійснює діяльності, прибутків не отримує, працівників у Товаристві немає, тому можна припускати, що учасник Товариства не зацікавлений у подальшому здійсненні Товариством господарської діяльності, а отже Товариством в подальшому не отримуватимуться доходи та додаткове фінансування з боку учасника, не підтверджені жодними доказами, а саме лише зазначення у заяві на потенційну можливість утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовних, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Крім цього, суд зазначив, що накладення арешту на все майно, власником якого є ТзОВ «Банке Електромотів Юей» та на всі його рахунки в банках, а також заборона здійснювати відчуження майна, розпоряджатися грошовими коштами на банківських рахунках, перешкодить господарській діяльності Товариства та може призвести до незворотних наслідків.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке. 
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з п. 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Банке Електромотів Юей», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання трудових відносин припиненими, стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
З наведеного слідує, що предметом позову є майнові та одна немайнова вимоги, при цьому такі фактично зводяться до намагання позивача у судовому порядку стягнути з відповідача ТзОВ «Банке Електромотів Юей» кошти у відповідному розмірі.
Тобто, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених, на його думку. трудових прав, предметом якого стягнення коштів, виплата яких передбачена статтями 116, 117 КЗпП України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 працював у відповідача ТзОВ «Банке Електромотів Юей» на підставі безстрокового трудового договору від 26.03.2018 (а.с. 14-22).
З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що державна реєстрація юридичної особи ТзОВ «Банке Електромотів Юей» була проведена 15.11.2017.
Згідно даних реєстру, види діяльності у ТзОВ «Банке Електромотів Юей» є різноманітними та стосується зокрема, спеціалізованої діяльності з дизайну, комп`ютерного програмування, торгівлі та виробництва автотранспорту, тощо.
Згідно даного реєстру відомості про перебування юридичної особи в процесі припинення, відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів розділяє висновок суду першої інстанції стосовно того, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, це стосується, зокрема того, що обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
У виділених матеріалах справи також наявна копія заяви ОСОБА_3 від 18.03.2020 про звільнення його з посади директора товариства за власним бажанням, яка адресована єдиному учаснику ТзОВ «Банке Електромоторів Юей» Вектор Дайнемікс АпС (а.с. 27, 28).
В подальшому, повідомлення від 19.03.2020 про припинення повноважень директора ОСОБА_2 адресував дочірному підприємству «АСЗ №1» АТ «АК «Богдан Моторс», ТзОВ «Рубікон-Інтер», ПП «Водо-Вода Додому», Личаківській ДПІ Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, відділенню АТ «КРЕДОБАНК», а повідомлення про розірвання договору оренди № 19.06.0004 від 20.11.2019 ТзОВ «Спільне українсько-канадське підприємство «РосанПак» (а.с. 52, 53, 54, 55, 57, 60). 
Цього ж дня, на підставі власної заяви, директор ТзОВ «Банке Електромоторів Юей» Яцюшка Т.Р. виніс наказ про звільнення директора (а.с. 62).
Зазначені юридично значимі факти колегія суддів виключно констатує, без надання таким правової оцінки, з метою уникнення преюдиції у спірних правовідносинах в майбутньому.
Натомість, як слідує з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_2 і досі значиться керівником відповідача ТзОВ «Банке Електромоторів Юей», у графі відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.
Наведене спростовує усі доводи апеляційної скарги в частині того, що керівник у ТзОВ «Банке Електромоторів Юей» відсутній.
Крім цього, з реєстру щодо даних про перебування юридичної особи в процесі провадження у справі про банкрутство, санації вбачається, що 10.12.2020 внесено судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи.
Тобто, господарським судом відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Банке електромотів Юей».
Таким чином, враховуючи, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду про відсутність в принципі підстав для задоволення заяви, є необгрунтованим, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки відповідача ТзОВ «Банке електромотів Юей», зокрема в межах зявлених позовних вимог, є підставним та співмірним із заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, з врахуванням можливого рішення у даній справі та інших встановлених обставин.                                                                При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вразі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.
Що ж стосується вимоги про накладення арешту все майно, власником якого є ТзОВ «Банке електромотів Юей», за відсутності інформації щодо конкретно визначеного рухомого та нерухомого майна, належного на праві власності відповідачу, вартості цього майна, колегія суддів позбавлена можливості визначитися із таким критерієм застосування заходів забезпечення позову як співмірність, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимог про накладення арешту у цій частині.
За відсутності підстав для накладення арешту на майно відповідача, не підлягає задоволенню і вимога про заборону його відчуження чи розпорядження.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що запис про арешт рахунків чи майна унеможливлює розпорядження такими.
Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про часткову підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, з одночасним ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2020 року- скасувати.
Заяву представника ОСОБА_2  – ОСОБА_1  про забезпечення позовузадовольнити частково.
Накласти арешт на всі банківські рахунки, власниками яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Банке Електромотів Юей» (79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176, код ЄДРПОУ 41738761), в межах суми позову 699 209,10 грн.
В решті вимог заяви відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Стягувач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Банке Електромотів Юей» (79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176, код ЄДРПОУ 41738761).
Повний текст постанови складений 16 грудня 2020 року.
Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

                                                                               С.М. Копняк