УХВАЛА
10 лютого2021 року
м. Київ
справа №185/4435/18
провадження №51-578ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року,                          
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,                  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано. Зокрема, у його касаційній скарзі не наведено конкретного обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень вимог процесуального права та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які вплинули на законність прийнятих  судових рішень, і, відповідно до статей 412, 413 КПК, тягнуть за собою обов`язкове їх скасування на підставах,  передбачених пунктами 1, 2  ч. 1 ст. 438  цього Кодексу.
Не вказує останній і на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на  його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку за аналогічними доводами сторони захисту, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не зазначає на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Окрім цього, в касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 наводить доводи, що за своїм змістом зводяться до неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.  
Наявність цих недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження  у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року залишити без руху                              і надати йому строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із  дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційна скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 

ОСОБА_1                        ОСОБА_2                          ОСОБА_3