П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року
м. Рівне

Справа № 566/811/20
Провадження № 22-ц/4815/247/21

Головуючий у Млинівському районному суді
Рівненської області: суддя Бандура А.П.
Рішення суду першої інстанції ухвалено повним текстом 
18 листопада 2020 року в смт. Млинів Рівненської області
(фіксування судового засідання технічними
засобами не здійснювалося)

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в : 
У липні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що 03 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Торговицькій сільській раді Млинівського району Рівненської області. Від шлюбу вони мають двох дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні. Однак останні півроку відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При цьому через те, що позивач увесь свій час зайнята доглядом за малолітніми дітьми і працювати не має змоги, тому утримання відбувається вони лише за рахунок державної соціальної допомоги. Стверджувала, що відповідач фізично здоровий, має мінливий, але достатній неофіційний дохід. 
З наведених спонукань просила стягнути на свою користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2020 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у розмірі 1 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави  840,80 гривень судового збору. 
На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та невідповідності викладених висновків у судовому рішенні обставинам справи.
       На її обґрунтування зазначав, що від покладених на нього законом батьківських обов`язків щодо належного утримання дітей не ухиляється. Вважав, що в міру своїх фінансових можливостей надає відповідні кошти на придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, а також організації дозвілля. Однак при визначенні розміру аліментів необхідно врахувати ту обставину, що він офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід від підробітків у м. Київ. Тому, посилаючись на розмір прожиткового мінімуму, встановлений ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", доводив, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі у відповідності до половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме по 1200 гривень на кожну дитину.
З викладених підстав просив рішення суду змінити, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на корись позивача аліменти на утримання аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Як встановлено судом, і ці обставинами не заперечується і визнаються, сторони від шлюбу мають двох дітей: синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу уникнення відповідача від своїх батьківських обов`язків з надання дітям матеріального утримання, тобто із факту порушення прав дітей на матеріальне забезпечення своїм батьком, що підлягають судовому захисту.
Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір" що, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.
Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).
За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).
Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Отже, суд першої інстанції, врахувавши наведені норми, положення ст. 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дітей, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання синів у розмірі 1 200 гривень на кожну дитину щомісячно.
Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує (постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі №461/4936/16).
Покликання відповідача на те, що на час спірних відносин він офіційно не працевлаштований, колегією суддів відхиляються, позаяк відсутність офіційного працевлаштування не є підставою для зменшення визначеного судом попередньої інстанції розміру аліментів, який відповідає інтересам та потребам дітей і є необхідним для забезпечення їм належних умов для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.
Хоча згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, відповідач не надав, а апеляційним судом здобуто не було.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
Судовий збір, що понесений відповідачем при поданні апеляційної скарги, згідно з ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків