У Х В А Л А  
12 січня 2021 року
м. Київ
справа № 748/1068/20
провадження № 61-16795ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку при звільненні з військової служби,
ВСТАНОВИВ :
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку при звільненні з військової служби та просив суд визнати незаконним та скасувати рішення об`єднаної комісії житлової комісії військової частини про зняття ОСОБА_1 з квартирної черги у зв`язку зі звільненням в запас.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня               2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від             06 жовтня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , оформлене протоколом № 1 від 22 січня 2020 року, про зняття прапорщика ОСОБА_1 з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в смт. Гончарівське.
Визнано незаконним та скасовано пункт 1.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2020 року № 179 «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 », відповідно до якого ОСОБА_1 зі складом чотири особи було знято з квартирної черги для отримання житла в                   смт. Гончарівське Чернігівської області.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення                    ОСОБА_1 зі складом чотири особи на квартирний облік військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в смт. Гончарівське Чернігівської області в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 22 січня 2020 року зі збереженням часу перебування на обліку – з 30 жовтня 2003 року в загальній черзі та з 15 жовтня 2015 року в списках першочерговій черзі, як учасника бойових дій.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
11 листопада 2020 року військова частина НОМЕР_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору, надання заяви про поновлення строку касаційного оскарження та оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України. 
У грудні 2020 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки касаційної скарги не усунуто в повному обсязі.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд крім іншого зазначив, що скаржнику необхідно чітко зазначити підставу касаційного оскарження з переліку, визначеного частиною другою статті 389 ЦПК України.
В уточненій касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на пункт третій частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду з приводу застосування норм Житлового кодексу або підзаконних нормативно-правових актів у подібних правовідносинах з питань забезпечення військовослужбовців житлом.
Диспозиція пункту третього частини другої статті 389 ЦПК України передбачає, що, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судового рішення, скаржнику необхідно чітко зазначати, яку норму права на його думку неправильно застосував суд апеляційної інстанції та з приводу застосування саме цієї норми права у подібних правовідносинах відсутній правовий висновок Верховного Суду.
Скаржник чітко не вказує, яку норму права на його думку неправильно застосував суд апеляційної інстанції, натомість мотивування зводиться до узагальненого посилання на Житловий кодекс та на загальну сукупність нормативно-правових актів у подібних правовідносинах, що не є належним виконанням вимог закону.
Крім того, мотивувальна частина уточненої касаційної скарги містить посилання на пункти 1 та 29 Постанови Кабінету Міністрів України №1081щодо підстав залишення на квартирному обліку військовослужбовця, якого було звільнено в запас після закінчення дії контракту та вказівку на те, що така правова позиція щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 вересня 2019 року у справі №127/18942/16-ц.
З вищенаведеного слід зробити висновок, що Військовою частиною НОМЕР_1 оскаржуються судові рішення на підставі пункту першого частини другої статті         389 ЦПК України на предмет застосування судом апеляційної інстанцій норми права без врахування правового висновку Верховного Суду, висловленого з цього питання. 
Натомість, скаржник чітко зазначає, що оскаржує судові рішення на підставі пункту третього частини другої статті 389 ЦПК України щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норми матеріального права, а правовий висновок Верховного Суду з цього питання відсутній.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що в контексті статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Верховний Суд позбавлений права з власної ініціативи визначати підстави касаційного оскарження, виходячи зі змісту касаційної скарги, натомість, скаржник однозначно підстави касаційного оскарження не вказав та належним чином їх не обґрунтував, в зв`язку з чим допускається подвійне тлумачення змісту касаційної скарги.
Коректне зазначення касаційної скарги необхідне для належного зазначення їх в ухвалі про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги судом касаційної скарги.
Таким чином, скаржником не усунуто в повній мірі недоліки касаційної скарги з вищезазначених підстав. Для усунення цих недоліків скаржнику необхідно надати виправлену касаційну скаргу з урахуванням вимог цієї ухвали щодо посилань на підстави касаційного оскарження та їх відповідного мотивування.
За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З урахуванням того, що скаржник не виконав у повній мірі вимоги цивільного процесуального законодавства щодо зазначення підстав касаційного оскарження, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя внаслідок надмірного формалізму, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником виправленої касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали.
Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Продовжити Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                         А. А. Калараш