28.01.21
22-ц/812/151/21
Провадження № 22-ц/812/151/21         Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року                                             м. Миколаїв
                                                                                  справа № 1423/3757/2012
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Данилової О.О.,
       суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О., 
       із секретарем Цуркан І.І.,
переглянувши в апеляційному порядку заяву 
товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС»
про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання
в цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» 
до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 20 жовтня 2020 року суддею Черенковою Н.П. в приміщенні цього ж суду (дата складання повної ухвали не зазначена),
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2013 року, зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 серпня 2013 року, на користь ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто 23 791,40 доларів США заборгованості за кредитним договором від 24 березня 2008 року, що еквівалентно 188 938,63 грн., та судові витрати. 
У вересні 2020 року до суду звернулось ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» з заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заявник зазначав, що 5 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив, а компанія набула право вимоги, в тому числі, і за кредитним договором № 144/П/74/2008-840, укладеним 24 березня 2008 року між банком та ОСОБА_1 , як позичальником, та ОСОБА_2 , як поручителем. Проте при передачі кредитних справ виявилась відсутність виконавчих листів, виданих на підставі судового рішення. До того ж сплинув строк пред`явлення виконавчих листів до виконання через тривалу процедуру ліквідації банку (припинення основної діяльності банку, зміна керівництва, закриття територіальних відділень банку, та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів тощо).
Посилаючись на ці обставини, фінансова компанія просила замінити стягувача у виконавчому провадженні – ПАТ «КБ «НАДРА» на ТОВ ФК «ІНВЕСТ ХАУС», видати дублікати виконавчих листів №260/9180/12 щодо стягнення з боржників кредитної заборгованості та поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» у виконавчих листах в цивільній справі №1423/3757/2012, вирішено видати дублікат виконавчого листа про стягнення кредитної заборгованості та поновлено строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви ФК «ІНВЕСТ ХАУС». Апелянт посилався на те, що суд невірно встановив та оцінив докази, а також неправильно застосував норми права, а саме не звернув увагу на відсутність відомостей про видачу первісному стягувачеві виконавчих листів, не встановив дійсних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом семі років як банком, так і фінансовою компанією. Крім того, 21 червня 2020 року ФК «ІНВЕСТ ХАУС» незаконно отримала виконавчий напис нотаріуса на суму 1 073 897 грн. за цим же кредитним договором та пред`явила його до примусового виконання. 
Правом відзиву на апеляційну скаргу заявник не скористався.
Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи. 
Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву ФК «ІНВЕСТ ХАУС», суд першої інстанції виходив з того, що процедура передачі документів від КБ «Надра Банк» до нового кредитора є тривалою, що вплинуло на можливість своєчасно виявити відсутність виконавчих листів, а тому строк на пред`явлення їх до виконання фінансова компанія пропустила з поважних причин. При цьому суд вважав, що такий висновок відповідає європейським стандартам щодо забезпечення права доступу до суду та принципу обов`язковості судових рішень.
Проте, не з усіма висновками можна погодитись, оскільки суд першої інстанції не встановив початок та закінчення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання; не з`ясував, новим чим попереднім кредитором і який строк пропущено, не звернув увагу на причини, зазначені заявником (ліквідаційна процедура банку) та послався на обставини (процедура передачі справ новому кредитору), які не зазначала фінансова компанія.
Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2013 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21 серпня 2013 року, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КБ «Надра» 23 791,40 доларів США, що еквівалентно 188 938,63 грн., заборгованості за кредитним договором №144/П/74/20008-840 від 24 березня 2008 року, яка складається з: 15574,72 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 124 340,78 грн., 6804,64 доларів США заборгованості за відсотками, що еквівалентно 54324,84 грн. та 1412 доларів США пені, що еквівалентно 10 273,01 грн. (а.с. 51,52, 113,114), а також судовий збір по 1007,10 грн. з кожного.
Рішення набуло законної сили.
У січні 2015 року КБ «Надра» звернувся з заявою про видачу виконавчих листів щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.117).
Виконавчі листи направлені стягувачові 9 листопада 2015 року (вих.№1423/3757/2012) рекомендованим листом (а.с.120).
За зворотнім повідомленням (код 040532915583 8) виконавчі листи отримані адресатом – представником КБ Надра» 16 листопада 2015 року (а.с.121).
У березні 2016 року КБ «Надра» повторно звертався з заявою про видачу виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.122-124).
Листом Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року банку повідомлено про направлення виконавчих листів на адресу банку 9 листопада 2015 року та отримання цих листів представником банку (а.с.125). 
5 березня 2020 року між КБ «Надра» та ФК «Інвест Хаус» укладено договір № GL2N79735 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого КБ «Надра» відступило ФК «ІНВЕСТ ХАУС» право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі й до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 144/П/74/2008-840 від 24 березня 2008 року (далі – Договір відступлення від 5 березня 2020 року) (а.с.130-131,132-133).
Того ж дня було складено акт приймання передачі оригіналів документів (кредитних справ) від 5 березня 2020 року, в якому за №192 значиться кредитна справа № 144/П/74/2008-840 від 24 березня 2008 року та наявність у справі оригіналу договору «Автопакет» № 144/П/74/2008-840 від 24 березня 2008 року (а.с.135-136).
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію КБ «Надра» (далі – Фонд) повідомлено про відсутність оригіналів виконавчих листів за відступленими кредитними договорами. Інформацією про їх місце знаходження банк не володіє (а.с.137).

Для реалізації прав за Договором відступлення від 5 березня 2020 року, ФК «ІНВЕСТ ХАУС» порушив такі питання: 1) замінити стягувача КБ «Надра» на його правонаступника - фінансову компанію; 2) поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, як пропущений з поважних причин; 3) видати дублікати виконавчих листів замість втрачених оригіналів.
При цьому лише позитивне вирішення всіх питань у сукупності надасть заявнику право на примусове виконання судового рішення від 19 лютого 2013 року про стягнення кредитного боргу з боржників.
Правове регулювання спірних питань забезпечують норми цивільного, процесуального та виконавчого законодавства.
Так, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину - відступлення права вимоги,  (частин 1 статті 512 ЦК). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.
Згідно із частиною 5 статті 15 Закону "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор- правонаступник (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 2-3897/10).
Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Видача дубліката виконавчого листа за нормами ЦПК у редакції Закону від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII року не передбачена, однак відповідно до пункту 4 частини 17 Перехідних положень ЦПК у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, за змістом вищезазначених норм закону дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання, або у разі його поновлення. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа 2-836/11) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України. За правилами статті 127 ЦПК суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Відповідно до статті 433 ЦПК у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Зміст цієї норми кореспондується з положеннями частини 2 статті 24 Закону «Про виконавче провадження». Метою цього правила є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2013 року (у зміненому варіанті) набуло законної сили 21 серпня 2013 року.
За правилом статті частини 1 та 2 статті 22 Закону «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на серпень 2013 року та втратила чинність з 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи, в тому числі і судові рішення у цивільних справах, могли бути пред`явлені до виконання протягом одного року, який встановлювався з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
За цим правилом строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання у цій справі діяв до 22 серпня 2014 року.
Трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання та порядок його застосування встановлені Законом «Про виконавче провадження», який набув чинності з 5 жовтня 2016 року (стаття 12 та пункт 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень), тобто після закінчення строку дії права КБ «Надра» на пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Відомостей про переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання справа не містить. 
Отже, стягувач за виконавчими листами - КБ «Надра» на час відступлення вимоги 5 березня 2020 року новому кредитору – ФК «ІНВЕСТ ХАУС» втратив право на пред`явлення виконавчих документів до виконання. 
Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК), тобто станом на 5 березня 2020 року, то право на пред`явлення виконавчих листів до виконання не набув (до вирішення питання про поновлення строку) і новий кредитор, яким є ФК «ІНВЕСТ ХАУС».
З заявою про видачу виконавчих листів КБ «Надра» звернувся ( 13 січня 2015 року) після спливу строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання. 
Питання про поновлення цього строку КБ «Надра» у період 2014-2020 років не порушував.
Жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення банк, не вчиняв. Доказів вжиття банком можливих заходів щодо примусового виконання рішення заявник не надав.
Заявник посилається на дію процедури ліквідації КБ «Надра», як поважну причину пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання. 
Проте, процедуру ліквідації КБ «Надра» розпочато з 5 червня 2015 року (а.с.183), тобто після спливу річного строку, передбаченого статтею 22 Закону «Про виконавче провадження» 1999 року. 
Уповноважена особа Фонду після запровадження тимчасової адміністрації (у разі делегування повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації. 
Одним з основних завдань Фонду є забезпечення збереження активів та документації банку та вжиття всіх передбачених законом заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників банку (стаття 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»)
Враховуючи викладене, запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення, а тому і свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі №616/4465/12).
Будь-яких інших причин зволікання з примусовим виконанням судового рішення від 19 лютого 2013 року протягом більше семи років в заяві ФК «ІНВЕСТ ХАУС» не зазначено.
Отже, апеляційним судом не встановлено причин, які би не залежали від волі стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчих листів до виконання у визначений законом строк. 
Оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами (статті 76-81 ЦПК) поважний характер причин пропуску строку, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих на підставі судового рішення від 19 лютого 2013 року.
Враховуючи, що дублікат виконавчого листа, як зазначалось вище, видається лише в межах строку для пред`явленні виконавчого листа до виконання (первісного або поновленого), то відмова у поновленні строку є підставою для відмови у видачі дублікатів виконавчих листів про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
За таких же підстав (відмова у поновленні строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання) не має правового значення і заміна сторони у виконавчому провадженні на ФК «ІНВЕСТ ХАУС».
Вчинення судом дій щодо заміни сторони у виконавчому провадженні та видачі дублікатів виконавчих листів при відмові у поновленні строків їх пред`явлення до виконання не призведе до виникнення у нового кредитора права на примусове виконання судового рішення.
Водночас апеляційний суд враховує і один з основних принципів як європейського, так і національного законодавства щодо обов`язковості судового рішення як складової права на доступ до суду, запровадженого статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. З цього питання Європейсткий Суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд , одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмежене. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства від 21.02.1975 року п.36).
Оскільки, як зазначалось вище, стягувач протягом тривалого часу (7 років) не вжив жодних заходів щодо виконання судового рішення без будь-яких причин, то поновлення цього права не може вважатись пропорційним меті встановлення процесуальних строків – правової визначеності для інших учасників цивільних правовідносин.
Суд також звертає увагу, що в заяві ФК «ІНВЕСТ ХАУС» зазначено інший номер справи (№2601/19180/12) ніж має дана справа (1423/3757/2012), на що суд першої інстанції також увагу не звернув.
Зазначені недоліки є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні заяви ФК «ІНВЕСТ ХАУС».
Керуючись статтями 374, 376, 382, ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва області від 20 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але може бути оскаржена відповідно до статті 389 ЦПК в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        О.О.Данилова
Судді:                                                В.В.Коломієць 
Н.О.Шаманська

---------------------------------
Повну постанову складено 1 лютого 2021 року