П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8181/20	
                                                                                                                   
                                                                                                                               Головуючий в І інстанції: Іванов Е.А.
                                                                                   Дата та місце ухвалення рішення: 30.10.2020 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточнень, позивач просив: визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення виплати позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року, не нарахування та виплати йому різниці між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксована сума індексації) за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня 2018 року; визнати протиправним дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцями обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2014 року та січень           2016 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу з січня 2016 року по лютий 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року з врахуванням виплаченої в грудні 2015 року індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня  2018 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у грудні 2015 року базового місяця січень 2014 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базовий місяць) – січень 2008 року з врахуванням виплаченої в грудні 2015 року індексації грошового забезпечення. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.08.2018 року № 422, позивача звільнено з військової служби.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині)                    від 15.08.2018 року № 155, позивача з 15.08.2018 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Водночас, як зазначає позивач, йому не було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з грудня 2015 року по серпень 2018 року, що слугувало підставою його звернення до суду.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено саме бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, тобто пасивну поведінку, яка вплинула на реалізацію позивачем своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Зважаючи на вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що задля відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що нарахування конкретної суми індексації належить до компетенції відповідача, а тому, наданий позивачем розрахунок суми індексації не може бути прийнятий до уваги.
В свою чергу, вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідача врахувати при нарахуванні та виплаті йому індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року базовий місяць - січень 2008 року задоволенню не підлягає, оскільки у спірний період відповідачем індексація доходу позивача не проводилась, що позбавляє суд можливості надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при виконанні свого обов`язку, у тому числі - щодо обрахунку належних сум та застосування показників базового періоду під час індексування доходу.
Що стосується позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 у застосовуванні для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року базового місяця січень 2014 року, суд першої інстанції зазначив, що для визначення базового місяця мають враховуватись такі обставини, за яких було встановлено наявність не врахування такого базового місяця, як січень 2014 року, тобто бездіяльність відповідача щодо не врахування такого базового місяця (наявність вини) та або протиправна дія врахування іншого базового місяця.
На підставі вищезазначеного, враховуючи те, що індексація за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року позивачу відповідачем фактично не нараховувалась та не виплачувалась станом на день розгляду цієї справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні вищезазначеної позовної вимоги, оскільки вона є передчасною.
Разом з цим, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача щодо не проведення перерахунку та виплати йому в повному обсязі індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, оскільки за вказаний місяць індексація повинна обчислюватися з урахуванням базового місяця «січень 2008» відповідно до Постанови КМУ № 1013, яка підлягає застосуванню згідно п. 6 цієї Постанови з 01.12.2015 року. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу суми індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня 2018 року, оскільки за період з 01 березня 2018 року по 15 серпня 2018 року грошове забезпечення позивача індексації не підлягає. 
В свою чергу, в поданій апеляційній скарзі позивач не погоджується з обраним судом способом захисту прав позивача та вважає, що суд першої інстанції зобов`язаний був провести перевірку правомірності дій відповідача щодо встановлення для нарахування індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року - базового місяця січень 2014 року та січень 2016 року.
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що стосується фіксованої суми індексації та помилково застосував абз. 5 п. 5 Порядку № 1078.
Колегія суддів частково погоджується з вказаними доводами апелянта з огляду на викладене. 
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
З наявних в матеріалах справи довідки Військової частини НОМЕР_1 про встановлення місяців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) з січня 2015 року по серпень 2018 року та бланків особового рахунку військовослужбовця - ОСОБА_1 (а.с.39-43) вбачається, що за грудень 2015 року відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з розрахунку визначеного базового місяця січень 2014 року.
Також, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про отримане позивачем грошове забезпечення та суми індексації за період з 01.01.2016 року по 15.08.2018 року (а.с.37), відповідачем здійснено нарахування позивачу індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, при цьому, із визначенням базового місяця січень 2016 року. Крім того, визначено, що з 01.03.2018 року базовим місяцем для нарахування індексації є березень 2018 року та з березня 2018 року по серпень 2018 року індексація складає 0 грн.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо допущення саме бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення частково спростовується матеріалами справи, оскільки відповідачем за грудень 2015 року нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з розрахунку визначеного базового місяця січень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року нараховано індексацію грошового забезпечення з розрахунку визначеного базового місяця січень 2016 року, проте, індексацію не виплачено, а за період з березня 2018 року не нараховано та не виплачено індексацію з посиланням на те, що цей місяць є базовим та відповідно індексація складає 0 грн.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції при розгляді даної справи повинен був провести перевірку правомірності дій відповідача щодо встановлення для нарахування індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року - базового місяця січень 2014 року та січень 2016 року, а з 01.03.2018 року - базового місяця березень 2018 року, що судом першої інстанції помилково здійснено не було
В свою чергу, вирішуючи справу в апеляційному порядку, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів виходить з наступного.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо зупинення виплати позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року, визнання протиправними дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцями обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2014 року та січень 2016 року, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу з січня 2016 року по лютий 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року з врахуванням виплаченої в грудні 2015 року індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (редакція від 21.06.2012 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.
У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.
Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.
Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 29.01.2014 року пункт 5 Порядку                   № 1078 доповнено наступним абзацом: «Місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників у зв`язку із розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу робіт, суміщенням професій (посад), виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника, оплатою за роботу за сумісництвом на одному підприємстві, в установі, організації, а також за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).».
Таким чином, згідно Порядку № 1078, у наведених редакціях, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважався місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових.
Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, у яких Верховним Судом вказано, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо застосування при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача базового місяця січень 2014 року відповідач послався на те, що у грудні 2013 року у військовослужбовців відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди з 40% до 60%.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів та підрозділів цивільної оборони Міністерства надзвичайних ситуацій» (чинній та в редакції на час виникнення спірних правовідносин) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):
з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
В свою чергу, згідно з п. 2 Порядку № 1078 (чинного та в редакції на час виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (чинного та в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода має постійний характер, то й місяць установлення такої винагороди (її підвищення), а отже, і підвищення грошового доходу відповідних категорій осіб буде базовим місяцем для цілей проведення індексації їх грошового доходу.
Висновки суду апеляційної інстанції стосовно того, що щомісячна додаткова грошова винагорода згідно Постанови № 889 має постійний характер узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі                     № 820/3211/17, від 10 травня 2019 року у справі № 820/5285/17, від 16 травня 2019 року у справі № 826/11679/17, від 31 липня 2019 року у справі № 826/3398/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 826/14564/17, від 22 жовтня 2019 року у справах № 826/2447/18 та № 520/3505/19,              від 31 жовтня 2019 року у справі № 826/3397/17, від 05 грудня 2019 року у справі № 295/5200/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 240/10130/19.
Матеріалами справи підтверджується, що у 2014 році відбулось підвищення розміру грошового забезпечення позивача за рахунок підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди з 40% до 60%, а тому, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що місяць такого підвищення є базовим місяцем для цілей проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Поряд з цим, доходячи наведених обґрунтованих висновків, відповідач помилково послався на те, що відповідне підвищення відбулось у грудні 2013 року, а також помилково вказав, що січень 2014 року є базовим для обчислення індексації, оскільки з наявної в матеріалах справи довідки Військової частини НОМЕР_1 про складові грошового забезпечення позивача з 01.01.2014 року по 15.08.2018 року вбачається, що у позивача підвищення розміру грошового забезпечення за рахунок підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди з 40% до 60% відбулось у лютому 2014 року (ЩДГВ січень 2014 року - 40%, лютий 2014 року - 60%).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача в частині застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за грудень 2015 року місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2014 року є обґрунтованими.
Разом з цим, за встановлених у справі обставин щодо підвищення розміру грошового забезпечення позивача за рахунок підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди з 40% до 60%, що відбулось у лютому 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що місяць такого підвищення (лютий 2014 року) є базовим місяцем для цілей проведення індексації грошового забезпечення позивача, а тому, підстави для застосування при нарахуванні та виплаті індексації за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень               2008 року відсутні.
Водночас, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року, з огляду на викладене.
Так, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013                            від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
Внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09.12.2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078). Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки у разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).
У редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:
«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу».
Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що відповідні зміни до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).
Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.
При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.
Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися.
Що стосується доводів відповідача, які ним наведені у відзиві на позовну заяву щодо правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року - з січня 2016 року з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, згідно пп. 5 Порядку № 1078 в редакції вказаної Постанови № 1013 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Проте, відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, у грудні 2015 року.
Навпаки, з наявної в матеріалах справи довідки Військової частини НОМЕР_1 про складові грошового забезпечення позивача з 01.01.2014 року по 15.08.2018 року вбачається, що з                  2016 року по березень 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався та складав 1325 грн. 
В свою чергу, посилання відповідача, як на підставу для застосування січня 2016 року в якості базового для подальшого розрахунку індексації, на підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі його грошового забезпечення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 5 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Таким чином, дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень             2016 року є протиправними. 
Також, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу індексації за вказаний період, при цьому, здійснення нарахування такої індексації. Так, колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не наведено жодних доводів в обґрунтування не здійснення виплати позивачу індексації у вказаний період, відповідач лише вказує на правомірність застосування базового місця для обчислення такої індексації, проте, не визначає, з яких підстав індексація взагалі не виплачувалась позивачу у цей період. Разом з цим, як вже зазначалось колегією суддів, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці та проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, а тому, дії відповідача щодо не виплати індексації у наведений вище період є протиправними. 
Що стосується вимог позивача за період з березня 2018 року по серпень 2018 року, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно п.п. 1-1, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, у редакції за вказаний період, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
У довідках про встановлення місяців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) з січня 2015 року по серпень 2018 року та про отримане позивачем грошове забезпечення і суми індексації за період з 01.01.2016 року по 15.08.2018 року відповідачем визначено, що з 01.03.2018 року базовим місяцем для нарахування індексації є березень 2018 року та з березня 2018 року по серпень 2018 року індексація складає   0 грн., оскільки в березні 2018 року військовослужбовцям було підвищено посадовий оклад.
Проте, такі доводи відповідача спростовуються змістом довідки Військової частини НОМЕР_1 про отримане позивачем грошове забезпечення і суми індексації за період з 01.01.2016 року по 15.08.2018 року, в якій вказано, що посадовий оклад позивача у лютому склав 1325 грн. та у березні 2018 року так само 1325 грн.
Вказаним обставинам судом першої інстанції взагалі не надано оцінки. 
В свою чергу, згідно вказаної довідки, підвищення посадового окладу позивача відбулось у квітні 2018 року, а саме посадовий оклад позивача з квітня 2018 року склав 6770 грн. 
Таким чином, дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з березня 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) березень 2018 року є протиправними. 
Водночас, з огляду на викладене, а також враховуючи дані Держстат щодо індексу споживчих цін, у зв`язку з тим, що розмір підвищення грошового доходу позивача у квітні           2018 року перевищує суму індексації, яка склалась у зазначеному місяці, сума індексації у місяці підвищення не нараховується.
Для проведення подальшої індексації розрахунок індексу споживчих цін здійснюється з травня 2018 року.
Водночас, з огляду на дані Держстат щодо індексу споживчих цін з квітня 2018 року, а також враховуючи розмір отриманого позивачем грошового забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2018 року по серпень 2018 року відсутні.
В свою чергу, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, щодо наведеного періоду індексації ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та суперечать матеріалам справи. 
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача. 
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - січень 2014 року.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року із застосуванням базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - січень 2016 року та невиплати індексації у вказаний період. 
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по серпень             2018 року із застосуванням базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - березень 2018 року та невиплати індексації за березень 2018 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по березень              2018 року включно, з урахуванням виплачених сум індексації, враховуючи базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - лютий                   2014 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 16.02.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька