ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №576/1171/20 
Номер провадження 22-ц/816/229/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2020 року, постановлене під головуванням судді Сапона О.В. у м. Глухів, 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що з 11 липня 2001 року по 26 жовтня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дочки. 
Вказує, що дочка ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання у Глухівському агротехнічному фаховому коледжі Сумського НАУ, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батька. Крім того, дочка часто хворіє, перебуває під наглядом лікарів та потребує значних витрат на лікування.
Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення нею 23 років.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.
Стягування починати з 11 червня 2020 року та аліменти сплачувати матері – ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 840,80 грн судового збору на користь держави.
Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1  подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги: зобов`язати позивача звернутися із заявою до Глухівського агротехнічного фахового коледжу Сумського НАУ про виконання керівництвом коледжу Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; аліменти сплачувати безпосередньо дочці, яка досягла повноліття; не відраховувати аліменти на утримання повнолітньої дочки з надбавки до пенсії, яку він отримує на утримання сина ОСОБА_6 , 2013 року народження, як непрацюючий пенсіонер.
Апеляційна скарга мотивована тим, що він у добровільному порядку продовжує виплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу). 
Вказує, що він є учасником бойових дій, а тому пільги на здобуття освіти ветеранам війни та їх дітям передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Цей закон передбачає надання їм державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
Зазначає, що дочка, яка досягла повноліття, має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними.
Також вказує, що він є інвалідом війни, а тому стягнення з нього судового збору є порушенням законодавства України, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Позивач у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подавала.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідьсудді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що з 11 липня 2001 року по 26 жовтня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття (а.с. 4-5).
ОСОБА_3 навчається на 2 курсі Глухівського агротехнічного фахового коледжу Сумського НАУ на денній формі навчання спеціальності «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка», на комерційній основі. Період навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 6).
ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 7).
Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, відповідач може надавати матеріальну допомогу у заявленому позивачкою розмірі.
Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а батько в змозі надавати таку допомогу.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка зобов`язана звернутися до адміністрації навчального закладу щодо переведення їх дочки на навчання з комерційної основи на державну, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені пільги на здобуття освіти ветеранам війни та їх дітям, не заслуговують на увагу та не стосуються предмету спору по даній справі.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що повнолітня дочка має право на самостійне отримання аліментів та розпорядження ними, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки нормами Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, а також сама дочка, яка продовжує навчання, а з матеріалів справи вбачається, що донька проживає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні.   
       Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги щодо невідрахування аліментів на утримання повнолітньої дочки з набавки до пенсії, яку він отримує, як не працюючий пенсіонер на утримання малолітнього сина, оскільки види доходів з яких утримуються аліменти на утримання дітей визначається державним виконавцем на стадії виконання судового рішення.
       Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., з огляду на таке.
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок його сплати, підстави звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».        
Пільги зі сплати судового збору визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Пунктом 8 частини першої цієї статті встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Згідно з цією статтею до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 09 лютого 2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 (а.с. 67).
За таких обставин, ОСОБА_1 має право на пільги щодо сплати судового збору, встановлені пунктом 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору на користь держави у розмірі 840,80 грн.
Таким чином, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнення з ОСОБА_1 840,80 грн судового збору на користь держави, підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376,  381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                         п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
РішенняГлухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2020  року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави скасувати.
Судові витрати по справі покласти на рахунок держави.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                              О. І. Собина

Судді:                                                                                           О.Ю.Кононенко

В.І.Криворотенко