УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

       Справа №295/11681/20 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б. 
       Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        23 лютого 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Мухи М.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою:      АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до постанови,  ОСОБА_1  21.09.2020 року в м. Житомирі по вул. Перемоги 48, керував автомобілем ВАЗ21011, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря КУ "Обласний медичний спеціалізований центр" (висновок №886), чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вважає, постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування всіх фактичних обставин  справи.
Зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, при цьому лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що після зупинки працівниками поліції йому відразу ж було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. В свою чергу він виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на що йому категорично було відмовлено. Після цього його доставили до КУ «Обласний медичний спеціалізований центр», де незважаючи на його прохання застосувати спеціальні прилади та взяти зразки біологічного середовища (кров), лікарем був складений висновок щодо результатів медичного огляду, в якому зазначено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З невідомих йому причин лікар відмовився відбирати біологічні зразки для встановлення ознак алкогольного сп`яніння. 
Зазначає, що в висновком він категорично не погоджувався, оскільки спиртного в той день не вживав. Окрім того, у висновку навіть не зазначалась ступінь алкогольного сп`яніння, на що він також звертав увагу лікаря та працівника поліції. Не дивлячись на такі порушення при встановленні ознак алкогольного сп`яніння, працівник поліції склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Окрім того у клопотаннях до Черняхівського районного суду від 16.12.2020 року він просив суд врахувати, що огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог чинного законодавства та висловлював бажання особисто надати суду пояснення по суті справи, мав намір укласти угоду із захисником. Ігноруючи його клопотання, суд розглянув справу у його відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та захисника Мухи М.С. в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 006700 від 21.09.2020 року (а.с.1), висновком КУ «Обласного медичного спеціалізованого центру» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння №886 від 21 вересня 2019 року (а.с.2), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 741083 від 21.09.2020 року (а.с.4), а також відеозаписом з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, який підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння о 03 год. 35 хв. 21.09.2019 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов обстеження на виявлення стану алкогольного сп`яніння в КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, обстеження проведено за допомогою «Алкотестера 5820», відповідно до висновку № 886 від 21.09.2020 року та встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Заперечень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заявляв, визнавав, що вживав алкоголь. 

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду та порушення його права на захист суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17.12.2020 р. в судове засідання не з`явився, 16.12.2020 року подав клопотання про витребування доказів та надання йому можливості реалізувати право на правову допомогу.

Разом з тим, 21.09.2020 р. при складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повністю оголошено зміст протоколу, та ознайомлено з протоколом, який він підписав.

Справа щодо ОСОБА_1 з 25.09.2020 р. перебувала у суді, про що як засвідчують матеріали справи він знав, оскільки 19.10.2020 р. вже заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, а тому він мав достатньо часу щоб організувати свій захист, подати докази, заявити клопотання, дати пояснення, скористатися правовою допомогою, однак не навівши поважних причин до суду не з`явився, а за декілька днів до спливу строків, передбачених ст. 38 КУпАП подав клопотання про чергове відкладення розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до відповідальності повинна сумлінно користуватися своїми правами, не зловживати ними з метою затягування розгляду справи для спливу строків визначених ст. 38 КУпАП та уникнення особи від відповідальності.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду, врахувавши при цьому, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 була надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. 

Відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Відповідно до акта медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 8869 від 21.09.2020 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Обстеження було проведено за допомогою «Алкотестеру 5820», останню повірку якого було проведено 17.06.2020 року, проба позитивна 0,56 % проміле. ОСОБА_1 відмовився здавати біорідини.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих лікарю під час проведення обстеження, він випив 0,5 літра пива до обіду 20.09.2020 року.

Пояснення свідка ОСОБА_2 не спростовують висновків суду та не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, оскільки вона не була присутня під час проведення огляду ОСОБА_1 .

На переконання апеляційного суду проведення огляду у медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, не дає підстав для визнання висновку за результатами такого огляду недійсним, оскільки ОСОБА_1 , у даному випадку, було забезпечено більш кваліфіковане обстеження: проведення огляду лікарем, який пройшов відповідну медичну підготовку, з використанням не тільки газоаналізатора, але й проведення обстеження за іншими медичними критеріями з можливістю лабораторних досліджень біосередовища.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи. 

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук