Справа № 456/3389/19                                Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/2010/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:18

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.
при секретарі Ждан К.О. 
з участю прокурору Козачука О.О., представника ДК«Укроборонпром» Шевченко Б.В., представника ДП «Укроборонресурси» Адобовської Г.А. , відповідача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2020 року у справі за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром», Державного підприємства «Укроборонресурси» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та повернення майна,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року позивач - заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» та державного підприємства «Укроборонресурси» звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , а саме: сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 , укладений між державним підприємством «Укроборонресурси» та ОСОБА_1 , повернути державі Україна в особі державного концерну «Укроборонпром» в повне господарське відання державного підприємства «Укроборонресурси» вищевказане майно, яке було передано на виконання недійсного правочину - договору купівлі-продажу від 05.03.2010, укладеного між держаним підприємством «Укроборонресурси» та ОСОБА_1 .. Також просив стягнути з відповідача на користь військової прокуратури Західного регіону України сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що військовою прокуратурою Західного регіону України встановлено факт порушення законних інтересів держави щодо продажу об`єкту нерухомості суб`єктом господарювання без відповідних на те повноважень у державного підприємства «Укроборонресурси». 24.05.2001 відповідно до наказу Генерального директора державного підприємства «Укроборонресурси» від 24.05.2001 № 84 створено Західну філію підприємства, директором якої призначено Перскова І.В. Наказом Міністерства Оборони України від 11.01.2005 № 13 підприємству передано до його статутного фонду майно, яке належало 3205 центральній автомобільній базі (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2005 власником витребовуваного майна є держава в особі Верховної Ради України у повному господарському віданні підприємства. 30.12.2008 Міністерством оборони України надіслано лист до фонду державного майна України щодо надання погодження на відчуження об`єктів нерухомості, що перебувають на балансі ДП Міністерства оборони України «Укрборонресурси», що розташовані за адресою: м.Стрий і м.Одеса. 11.03.2009 Фонд державного майна погодив листом відчуження шляхом продажу виключно на аукціоні нерухомо майна. 23.03.2009 після отримання вказаного листа Міністром оборони України видано наказ № 131 від 23.03.2009 «Про надання згоди на відчуження майна ДП МОУ «Укроборонресурси» у якому було вказано, про можливість зменшення початкової вартості майна не більше як на 30% у разі повторного проведення аукціону.
12.05.2009 Фонд державного майна України надіслав лист до МОУ щодо відкликання листів погоджень на відчуження державного майна, які перебувають у сфері управління МОУ. Однак не зважаючи на відсутність дозволу Фонду державного майна України, у порушення вимог ч.5 ст.75 ГК України, п.6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803, 05.03.2010 р. між ДП «Укроборонресурси» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено оспорюваний договір купівлі – продажу 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , а саме сховища: сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 . У зв`язку з вищенаведеним вважає, що вищевказаний договір купівлі – продажу укладено особою, яка не мала на момент вчинення правочину достатньої цивільної дієздатності, державне майно вибуло поза волею власника (держави), а отже є всі підстави для визнання такого договору недійсним та відповідно застосування наслідків недійсності правочину – повернення майна законному володільцю – державі Україна в особі ДК «Укроборонпром» в повне господарське відання ДП «Укрборонресурси».
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2020 року в задоволенні позову заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром», державного підприємства «Укроборонресурси» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та повернення майна - відмовлено.
Рішення суду оскаржив заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу на відсутність дозволу в Міністерства оборони України з сторони Фонду державного майна України на момент укладення спірного договору, оскільки такий дозвіл фондом відкликано 12 травня 2009 року. Також звертає увагу, що пред`явлення даного позову прокурором в інтересах держави в особі ДК «Укроборонпром» викликано саме захистом інтересів держави у суду, оскільки ДК «Укроборонпром» як уповноваженим органом з управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі не вжито заходів щодо оскарження оспорюваного договору купівлі-продажу від 12.01.2010. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2020 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» підлягає до задоволення із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Судом встановлено, що у відповідності до п. 1.1 Статуту Державного підприємства Міністерства Оборони України «Укроборонресурси» затвердженого Міністром оборони України 22.09.1997, чинного на момент укладення оспорюваного договору, підприємство «Укроборонресурси» є державним підприємством, заснованим на майні, що є державною власністю, створеним МОУ і підпорядкованим йому. Згідно п. 5.2 майно підприємства, що є державною власністю, закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь - які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому статуту./ а.с.28-37 Т.1/
У відповідності до наказу Міністерства оборони України № 13 від 11.01.2005 «Про додаткове наділення ДП МОУ «Укроборонресурси» основними фондами до статутного фонду підприємства передано майно, яке належало 3205 центральній автомобільній базі (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 визначене у Додатку №1 та №2 до цього наказу./а.с.209-215 Т.1/
31.01.2005 складено акт прийому – передачі фондів та майна військової частини НОМЕР_2 (м.Стрий) до статутного фонду ДП МОУ «Укрборонресурси» /а.с.24-27 Т.1/
Згідно копії свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 29.11.2005 виданого на підставі рішення виконкому Стрийською міською радою власником будівель та споруд військового містечка НОМЕР_2 у кількості 81-ї штуки, серед яких і спірне майно: сховище літ.»Л-1» -627,90 кв.м., огорожа № 4/11 -73,0 м.п., є держава в особі Верховної Ради України у повному господарському віддані Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонресурси». /а.с.19-22 т.1/
Судом з`ясовано, що Міністерство оборони України зверталось 30.12.2008 з листом вих. №220/5456 до Фонду державного майна України стосовно надання погодження на відчуження шляхом продажу об`єктів нерухомості, що перебувають на балансі ДП МОУ «Укроборонресурси», розташованих за адресою: Львівська область, м.Стрий, вул. Сколівська,14 і м. Одеса.
11.03.2009 Фонд державного майна України скерував на адресу МОУ лист, вих. №10-24-3305, згідно якого погодив відчуження шляхом продажу виключно на аукціоні нерухомого майна, що перебуває на балансі ДП МОУ «Укроборонресурси», відповідно до погоджених висновків про його вартість, що додається. /а.с.64 Т.1/
У зв`язку з погодженням Фонду державного майна України на відчуження нерухомого майна 23.03.2009 Міністерством оборони України у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України від 06.06.2007 № 803 «Про затвердження порядку відчуження об`єктів державної власності» видано наказ № 131 «Про надання згоди на відчуження майна державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонресурси». Згідно вказаного наказу ДП МОУ «Укробороноресурси» надано згоду здійснити відчуження майна згідно з Переліком будівель зі складськими приміщеннями ДП МОУ «Укроборонресурси» на які надається дозвіл на відчуження (додаток до наказу). Також згідно п.2 вказаного наказу наказано директору ДП МОУ «Укробороноресурси» до 01.03.2010 здійснити відчуження майна шляхом продажу на аукціоні. У разі повторного проведення аукціону дозволено зменшити початкову вартість продажу майна не більше як на 30%. /а.с.65-68 т.1/

Відповідно до пункту 2 Інформаційної довідки (надалі – Інформаційні довідка) за підписом Директора Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України В.М.Ясюка до наказу Міністра оборони України №131 від 23.03.2009 встановлено, що метою видання цього наказу є дотримання вимог чинного законодавства в частині, що регулює відчуження державного майна і розподіл функціональних повноважень між суб`єктами управління і суб`єктами господарювання Міністерства оборони України, створення умов для відчуження майна ДП МОУ «Укроборонресурси». Пунктом 1 Інформаційної довідки передбачено, що видання цього наказу Міністра оборони України обумовлене вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 №803 «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності», а також вказано, що пропозиції ДП МОУ «Укроборонресурси» підтримані на засіданні постійно діючої комісії з питань використання фондів та земель оборони, які вивільняються в ході реформування Збройних Сил України. Пункт 3 Інформаційної довідки передбачає, що вказаним наказом Міністра оборони України передбачається надання згоди на відчуження промислових будівель з складськими приміщеннями ДП МОУ «Укроборонресурси», а кошти, які надійдуть від реалізації цього майна будуть використані підприємством відповідно до законодавства України.
12 травня 2009 року Фонд державного майна України надіслав лист до Міністерства оборони України щодо відкликання листів погоджень на відчуження державного майна, які перебувають у сфері управління вказаного міністерства.
05 березня 2010 року між ДП МОУ «Укроборонресурси», в особі ОСОБА_2 (продавець), який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Березніковою С.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ 26.11.2009 за реєстровим № 6637, та ОСОБА_1 (покупець) виникли правовідносини купівлі – продажу, а саме було укладено договір купівлі - продажу частини будівель та споруд, який посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Васьків Л.М., зареєстровано у реєстрі за № 289, згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю 2/100 ідеальні частини будівель та споруд військового містечка НОМЕР_2 , а саме сховище (склад) «Л-1» загальною площею 627,9 кв.м., огорожу №4/11 -73,0 м/п, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується прийняти об`єкт продажу, сплатити ціну та зареєструвати об`єкт продажу. У відповідності до п. 1.2 вказаного Договору встановлено, право власності на об`єкт продажу переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору. У відповідності до п. 1.5 договору об`єкт продажу продано за 67 381,06 грн. з ПДВ. Також підтверджено, що вказані кошти повністю оплачені покупцем ОСОБА_1 до підписання цього Договору, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій №350420003 від 04.03.2010, № 350520001 від 05.03.2010 /а.с. 215,216 т.2/
У відповідності до посвідчувального напису нотаріуса на оспорюваному договорі купівлі – продажу частини будівель та споруд від 05.03.2010 нотаріусом під час посвідчення договору було перевірено дієздатність та правоздатність громадян, які підписали вказаний договір, а також дієздатність ДП МОУ «Укроборонресурси» та повноваження його представника і належність ДП МОУ «Укробороноресурси» відчужуваних 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка НОМЕР_2 .
Згідно акту приймання - передачі нежитлових будівель від 05.03.2010 ДП МОУ «Укроборонресурси» в особі генерального директора Шкіля І.А. передано у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність будівлі промисловості із складськими приміщеннями, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , а саме сховище (склад) «Л-1» та огорожу бетонну -73 м./п../а.с.56 Т.1/
Спірний договір купівлі - продажу укладений за результатами проведення 25.02.2010 Західною універсальною товарною біржою повторного аукціону з продажу частини майна ДП МОУ «Укроборонресурси», а саме сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 , яке було продано за початковою ціною 67 381,06 грн. ОСОБА_1 , про що було оформлено біржовий контракт № 08-10/4. /а.с.163,168-169 Т.2/
Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що на час укладення оспорюваного правочину дотримано норми статті 136 ГК України, статті 326 ЦК України, Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 №803, статуту ДП МОУ «Укроборонресурси», оскільки рішення про відчуження вказаного нерухомого майна від імені та в інтересах держави приймав уповноважений державний орган, орган управління цим майном – Міністерство оборони України, після чого вказане нерухоме майно, яке перебувало на праві повного господарського відання у ДП МОУ «Укроборонресурси» реалізовано шляхом його продажу на конкурентних засадах через Західну універсальну товарну біржу на аукціоні, в якому брав участь відповідач, та, придбав це майно на конкурентних засадах, уклавши з ДП МОУ «Укроборонресурси» нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та оплативши за вказане майно відповідно до умов договору та біржового контракту. Продажу цього нерухомого майна у власність ДП МОУ «Укроборонресурси» передувало проведення на замовлення вказаного підприємства незалежної оцінки такого майна, яка була затверджена керівництвом Фонду державного майна і цим Фондом надано рішення у формі листа про погодження відчуження даного майна.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Конституцією України встановлює право кожного володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю (ч.1.ст.41), а також рівність суб`єктів права власності перед законом (ч.4.ст.13). Правовий режим власності порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння. користування та розпорядження майном визначаються законами.
Згідно статті 317 ЦК України право розпорядження майном, належить власникові.
Наказом Міністерства оборони України №13 від 11.01.2005 «Про додаткове наділення ДП МОУ «Укроборонресурси» основними фондами». Підприємству було передано до його статутного фонду майно, яке належало до 3205 центральної автомобільної бази (військова частина НОМЕР_2 . по АДРЕСА_1 ) (т.1.а.с.65) Відповідно до наказу, будівлі, споруди та майно були передані з метою збільшення статутного фонду для забезпечення ефективного використання державного майна.
05.03.2010 між Держаним підприємством «Укроборонресурси» в особі Перскова І.В. та Відповідачем укладено спірний договір купівлі-продажу державного майна (далі Договір) - 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 . а саме: сховище (склад) «Л-1» загальною площею 627,9 кв.м., огорожа № 4/11 – 73,0 м/п, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Внаслідок укладання спірного договору частина військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 вибула з державної власності всупереч встановленого законом порядку і умов набуття та припинення права власності, поза волею власника та інтересів держави.
Відповідно до ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади.
Частинами 2, 3 статті 326 ЦК України встановлено, що від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Управління об`єктами державної власності відповідно до статті 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
Об`єктами управління державної власності в силу вимог частини 1 статті 3 цього Закону, серед іншого, є державне майно, надане суб`єкту господарювання на праві господарського відання відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06 червня 2007 року «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності», відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами.
Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна приймається суб`єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна.
Висновок про вартість майна, погоджений Фондом державного майна, видається разом із погодженням на відчуження майна відповідному суб`єкту управління. (п.10). Початкова вартість продажу майна встановлюється на підставі погодженого висновку про вартість такого майна. (п.11).
Відповідно ч. 5 ст. 75 Господарського кодексу України відчужувати майнові об`єкти, що належать до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно належить, і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Відчуження нерухомого майна державними підприємствами здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України.
Всупереч встановленому законодавством порядку та вищезазначених норм законодавства спірний договір укладено, а державне майно відчужене без дозволу (погодження) Фонду державного майна України та без згоди органу, до сфери управління якого воно належить, оскільки в той час рішення суб`єкта управління майном - Міністра оборони України було заблоковано (відкликано). Крім того, за дорученням Кабінету Міністрів України всі погодження на відчуження державного майна державних підприємств Міноборони надані у 2009 році були відкликані.
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно ч.2 ст.203 ЦК України, особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Колегія суддів вважає, що відчуження спірного державного майна було здійснено поза волею власника, всупереч інтересам держави і суспільства, а особа, яка вчиняла правочин не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Відповідно не було додержано вимог, необхідних для чинності правочину, визначених ст.203 ЦК України.
Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України).
Наявність вищезгаданих обставин на момент укладання спірного договору підтверджуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а саме:
дорученням Кабінету міністрів України від 07.05.2009 № 24796/0/1-09, зобов`язано Фонд державного майна зупинити надання погоджень на відчуження та оренду державного майна державних підприємств Міноборони, а погодження, надані на відчуження державного майна у 2009 році - відкликанні, що підтверджується дорученням Кабінету міністрів України від 07.05.2009 № 24796/0/1-09 (т.3 а.с.46), листом ФДМ України № 10-24-6515 від 12.05.2009 р.(т.1 а.с.69), листом ФДМ України № 10-24-10869 від 04.06.2020 р. (т.3 а.с.36);
наказ МОУ № 131 від 23.03.2009 «Про надання згоди на відчуження майна ДП МОУ «Укроборонресурси» - заблоковано (відкликано) - що підтверджується листом Міністерства оборони України №270/3/224 від 01.09.2009р. (т.1 а.с.208);
лист Фонду державного майна України №10-24-3305 від 11.03.2009 р. яким надано погодження Міністерству оборони України на відчуження шляхом продажу об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 - відкликано, що підтверджується листами ФДМ України № 10-24-6515 від 12.05.2009 р.,(т.1.а.с.69), №10/24/7266 від 11.04.2018 р. (т.1 а.с.88) та 10-24-13941 від 01.08.2019, (т.1 а.с.87), а також листом головного управління майна та ресурсів МОУ від 10.02.2020 р.;
висновок про ринкову вартість будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 і м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 69 погоджений ФДМ України 16.02.2009 р., який був додатком до листа ФДМ України №10-24-3305 від 11.03.2009 р. - відкликано, що підтверджується листами ФДМ України № 10-24-6515 від 12.05.2009 р. (т.1 а.с.69), №10/24/7266 від 11.04.2018 р. (т.1 а.с.88) та 10-24-13941 від 01.08.2019(т.1 а.с.87).
Окрім цього, наявні в матеріалах справи докази, в тому числі лист ФДМУ№ 10-24-10869 від 04.06.2020 (т.3 а.с. 36), свідчать про те, що жодних пропозицій, звернень в подальшому від Міністерства оборони України стосовно спірного майна до Фонду державного майна України не находило, а відповідно не приймалось й інших рішень, в тому числі й щодо підтвердження або скасування Наказа МОУ №131 від 23.03.2009 «Про надання згоди на відчуження майна ДП МОУ «Укроборонресурси», який так і залишався заблокованим (вікликаним) на момент укладання спірного правочину.
Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06 червня 2007 року «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності» рішення про надання згоди на відчуження майна приймається відповідним суб`єктом управління у формі розпорядчого акта, а про відмову в наданні такої згоди - у формі листа. Рішення про погодження чи відмову в погодженні відчуження майна надається Фондом державного майна у формі листа.
У відповідності до визначеної законодавством форми на момент укладання спірного договору було рішення суб`єкта управління про відмову в наданні згоди на відчуження майна - у формі листа Міністерства оборони України №270/3/224 від 01.09.2009 р. де зазначалось, що рішення попереднього керівництва Міноборони (в тому числі наказ №131 від 23.03.2009) про відчуження об`єктів державної власності держпідприємств (в тому числі ДП МОУ «Укроборонресурси») - заблоковано (відкликано), а також рішення про відмову в погодженні відчуження майна надано Фондом державного майна у формі листа № 10-24-6515 від 12.05.2009 р., яким було відкликано раніше надане погодження №10-24-3305 від 11.03.2009 р.
Додатковим доказом в підтвердження того, що в подальшому, до теперішнього часу, будь-яких рішень, погоджень, дозволів, щодо відчуження спірних об`єктів нерухомості ні Міністерством оборони України, ні Фондом державного майна України не приймалось та не надавалось підтверджується також листом Фонду державного майна України №10-24-10869 від 04.06.2020 (т.3 а.с.36).
Згідно з п. 5 ст. 116 Конституції України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону.
Кабінет Міністрів України, своїм Дорученням від 07.05.2009 № 24796/0/1-09 (т.2 а.с.46), як вищий орган у системі виконавчої влади, який здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади (ст. 116 Конституції України) зобов`язав Фонд державного майна зупинити надання погоджень на відчуження та оренду державного майна державних підприємств Міноборони, а погодження, надані на відчуження державного майна у 2009 році відкликати.
Таким чином, рішення ФДМУ про відкликання погодження на відчуження державного майна ДП МОУ «Укроборонресурси» на підставі доручення Кабінету Міністрів України від 07.05.2009р. №24796/0/1-09 є обґрунтованим таким, що прямо передбачено законодавством та є обов`язковим для виконання.
Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
На вищезгадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та надав їм неправильну оцінку, в зв`язку з чим прийшов до помилкового і передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позовом заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром», державного підприємства «Укроборонресурси» про визнання договору недійсним та повернення майна.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази колегія суддів вважає такі достатніми для задоволення позову заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром», Державного підприємства «Укроборонресурси» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та повернення майна та визнання недійсним договір купівлі-продажу 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , а саме: сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 , укладений між Державним підприємством «Укроборонресурси» та ОСОБА_1 , а також повернення державі Україна в особі Державного концерну «Укроборонпром» в повне господарське відання Державного підприємства «Укроборонресурси» майно, 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , а саме: сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 , переданого на виконання правочину - договору купівлі-продажу від 05.03.2010, укладеного між Держаним підприємством «Укроборонресурси» та ОСОБА_1 .
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 
       
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» – задовольнити.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром», Державного підприємства «Укроборонресурси» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та повернення майна - задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , а саме: сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 , укладений між Державним підприємством «Укроборонресурси» та ОСОБА_1 .
Повернути державі Україна в особі Державного концерну «Укроборонпром» в повне господарське відання Державного підприємства «Укроборонресурси» майно, 2/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , а саме: сховища (склад) «Л-1», загальною площею 627,9 кв.м., огорожі № 4/11-73,0 м/п по АДРЕСА_1 , переданого на виконання правочину - договору купівлі-продажу від 05.03.2010, укладеного між Держаним підприємством «Укроборонресурси» та ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової прокуратури Західного регіону України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 9605 гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                        О.Я.Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.О. Шеремета