Провадження № 33/4820/98/21 
Справа № 686/22605/20 Головуючий в 1-й інстанції Дручкова С. П. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., захисника Кравчука Р.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кравчука Р.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2020 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює, 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
Стягнуто з нього на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.
За постановою судді, ОСОБА_1 , 27 серпня 2020 року о 04 год 55 хв у м. Хмельницькому на вул. Кам`янецькій, 163, керував транспортним засобом «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В апеляційній скарзі захисник Кравчук Р.В. в інтересах ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2020 року скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити. 
Уважав, що постанова є незаконна, упереджена та не відповідає дійсним обставинам справи. 
Стверджував, що під час складання адміністративного протоколу працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, що є грубим порушенням інструкції. 
Зазначав, що при винесенні рішення було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист, а саме не взято до уваги клопотання захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. 
Зауважував, що місцевим судом не допитувався свідок ОСОБА_2 однак її письмові пояснення взято до уваги. 
Також у зв`язку з тим, що засідання відбулося 25 листопада 2020 року, про судове рішення ніхто не повідомив ні ОСОБА_1 , ні захисника Кравчука Р.В. мотивуючи це тим, що суддя звільнилася і ніхто не знає що з справою. Про рішення суду дізналися з реєстру судових рішень 17 грудня 2020 року, до цього часу постанови у реєстрі не було, а тому просили поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущено не з їх вини.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Кравчука Р.В. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке. 
Оскільки оскаржувана постанова не була отримана апелянтом вчасно, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин за зазначених у апеляційній скарзі обставин та підлягає поновленню.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, – визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується зібраними у справі та дослідженими доказами, а саме: 
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №350377 від 27.08.2020 року; 
- показаннями свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні, який підтвердив, що в його присутності ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, на що той відмовився. 
- відеозаписом, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова останнього на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Необґрунтованими є твердження про те, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки. 
Такі доводи спростовуються відеозаписом події, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник Кравчук Р.В. були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчить розписка у матеріалах справи. 
Таким чином, місцевим судом дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.
Отже, вважаю, що зазначені обставини, на які також звертав увагу захисник Кравчук Р.В. в апеляційній скарзі, в цілому не впливають на доведення вини та кваліфікацію дій за ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не встановлено.
Інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були б підставою для закриття провадження, не надано.
Тому порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Водночас приходжу до висновку, що письмове пояснення свідка ОСОБА_2 від 27 серпня 2020 року, не може братись до уваги, оскільки вказаний свідок не був допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задовленню.
Підстави для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Кравчука Р.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити. 
З її мотивувальної частини виключити посилання на письмове пояснення свідка ОСОБА_2 як на доведеність вини ОСОБА_1 .
У решті постанову судді залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.