Номер провадження: 33/813/426/21
Номер справи місцевого суду: 523/452/21 
Головуючий у першій інстанції Алін С.С. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Прібилов В.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Стоянової Л.І.
представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю.
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю. на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2021 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. в дохід держави.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №083457 від 11.12.2020 року встановлено, що 11.12.2020р. о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходилася на своєму робочому місці, а саме в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 44-3 КУпАП.
На дану постанову представник ОСОБА_1 – адвокат Чекмарьова Л.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2021 року, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що :
-у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
-відповідальність за порушення правил карантину покладається виключно на суб`єктів господарювання, а не на їх персонал, оскільки остання не здійснює господарську діяльність та не відповідає за дії суб`єкта господарювання. 
-до протоколу про адміністративне правопорушення не додано пояснення ОСОБА_1 та свідків, фото чи відеофіксації.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила постанову скасувати, а провадження у справі закрити, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Однак, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суддя суду першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до приписів ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – адвокат Чекмарьова Л.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги в повному об`ємі та просила її задовольнити. При цьому зазначила, що під час перевірки, покупців в магазині не було, ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність та не відповідає за дії суб`єкта господарювання. 
За приписами ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами,- тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.
Частиною 1 статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Лише належно складений протокол може слугувати доказом винуватості особи у скоєнні адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №083457 від 11.12.2020 року встановлено, що 11.12.2020р. о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходилася на своєму робочому місці, а саме в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України.
Так у протоколі міститься посилання на постанову КМУ, однак відсутнє посилання на номер постанови та посилання на конкретний пункт постанови.
Крім того, у вказаному протоколі не були зазначені прізвища та адреси свідків. В матеріалах справи відсутні будь – які пояснення осіб, які могли б підтвердити обставини вчинення ОСОБА_1 вказаного у протоколі правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення – це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності вимогам ст. 256 КУпАП.
Апеляційним судом встановлено, що складений відносно ОСОБА_1   протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №083457 від 11.12.2020 року, не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме не містить конкретного, чіткого та зрозумілого формулювання вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частину статті 44-3 КУпАП, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_1 . 
Звертають на себе увагу і ті обставини, що до протоколу про адміністративне правопорушення крім витягу про реєстрацію події за №64539340 (а.с.2) та фото ОСОБА_1 , не долучені будь-які докази, які б поза розумним сумнівом доводили обставини, зазначені у протоколі. 
Окрім того, судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано обставини, які були встановлені працівниками поліції під час перевірки діяльності суб`єкта господарювання – приміщенні магазину, розташованого по АДРЕСА_3 , під час якої продавець ОСОБА_1 перебувала на робочому місці без захисної маски за відсутності відвідувачів в приміщенні магазину, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів №1236 від 09.12.23020 року, яка діяла на час встановлення факту правопорушення, вказувало на відсутність з боку останньої порушень вимог протиепідемічних заходів, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
При цьому апеляційним судом прийнято до уваги заявлена в поясненні останньої обставина щодо того, що ОСОБА_1 зняла на деякий час захисну маску в зв`язку з тривалістю її носіння за відсутності відвідувачів магазину.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП з огляду на те, що вона не є суб`єктом господарювання, апеляційний суд вважає непереконливими в зв`язку зі здійснення останньою діяльності, пов`язаної з реалізацією продукції в магазині роздрібної торгівлі та обслуговування відвідувачів, що не заперечувалося останньою під час надання пояснень щодо обставин інкримінованого їй правопорушення. 
Таким чином апеляційний суд дійшов висновку про те, що суддя суду першої інстанції не дотримався положень закону, які передбачають, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи є документом, який констатує виявлення адміністративного правопорушення та не може бути єдиним та безперечним доказом вини особи, відносно якої він складений.
При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Згідно вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Апеляційний суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, не підтверджуються доказами, які поза розумним сумнівом підтверджують її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Згідно п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чекмарьової Л.Ю. – задовольнити.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                 В.М. Прібилов