Справа № 136/2290/19
Провадження № 22-ц/801/408/2021
Категорія: 18
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року	Справа № 136/2290/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.
Секретар: Кузьменко Б. І.
За участю: представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Щавінського К. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» 
на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» про стягнення пені за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію та зобов`язання вчинити дії,
Рішення ухвалив суддя Кривенко Д. Т.
Рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Липовці Вінницької області 
Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2020 року,

Встановив:
26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Градо Строй» про стягнення пені за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 травня 2016 року вона уклала із ТОВ «Градо Строй» договір на будівництво житла № 82, за умовами якого забудовник приймає на себе зобов`язання збудувати (та передати в подальшому у власність замовнику) об`єкт в будинку у відповідності з проектно-кошторисною документацією у термін до 25 грудня 2016 року та здати згідно з будівельними нормами і правилами, що діють в Україні (пункт 2.1); забудовник зобов`язується завершити будівництво в строк, передбачений п. 2.1 цього договору (пункт 4.5); замовник зобов`язується забезпечити попередню оплату вартості об`єкту на умовах, в обсягах та в строки, що передбачені цим договором (пункт 2.2); сторони домовляються, що вартість об`єкта становить 800 000,00 грн. з розрахунку 10 000,00 грн. за 1 кв. м. (пункт 3.2).
Згідно пункту 3.3. договору розрахунок здійснюється у день підписання договору шляхом внесення коштів в касу забудовника. 
11 травня 2016 року на виконання умов договору позивач сплатила 800 000,00 грн., що підтверджує довідкою про розрахунок.
Таким чином вона виконала свої зобов`язання по договору вчасно і в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання не виконав, оскільки до 25 грудня 2016 року і по день звернення із даним позовом до суду, об`єкт в будинку не добудував, квартиру у власність їй не передав і сам об`єкт будівництва в експлуатацію не ввів.
Згідно вимог Цивільного кодексу України, а також вимог частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач зобов`язаний сплатити їй пеню в розмірі 3 % загальної вартості замовлення та виконати взяте на себе зобов`язання за договором на будівництво житла № 82 від 11 травня 2016 року. Отже, відповідач за порушення своїх зобов`язань має сплатити їй неустойку в розмірі 3 % від 800 000,00 грн. за кожен день прострочення.
Тому позивач просить стягнути з відповідача неустойку за період з 25 грудня 2018 року по 25 грудня 2019 року в сумі 8 784 000,00 грн., виходячи із розрахунку: 800 000 х 366 х 3/100 = 8 784 000,00 грн. та зобов`язати відповідача у місячний термін з дня набрання законної сили рішенням суду, добудувати об`єкт в будинку (3-х кімнатну квартиру загальною площею 80,0 кв. м. секція № 1, поверх № 5, будівельний номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , ввести в експлуатацію і передати квартиру їй у власність. 
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» про стягнення пені за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію та зобов`язання вчинити дії, задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ТОВ «Градо Строй» на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за період з 25 грудня 2018 року по 25 грудня 2019 року в сумі 8 784 000,00 грн.
Зобов`язано ТОВ «Градо Строй» у місячний термін з дня набрання законної сили рішенням суду добудувати об`єкт в будинку (3-х кімнатну житлову квартиру загальною площею 80,0 кв. м., секція № 1, поверх № 5, будівельний номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ), ввести в експлуатацію та передати квартиру у власність ОСОБА_1 .
Стягнуто з ТОВ «Градо Строй» в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 11 350,80 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Градо Строй» просить рішення суду скасувати та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Зазначив, що рішення суду вважає необґрунтованим і незаконним з мотивів істотного порушення норм процесуального і матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводять до того, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що позивач взагалі не зазнала збитків, оскільки стягувана пеня полягає у відповідальності за порушення строків введення в експлуатацію. Рішення суду, в якому за відсутності фактичних збитків суд стягує пеню, яка значною мірою перевищує розмір майнових прав на квартиру, відповідач вважає несправедливим. 
При вирішенні спору суд першої інстанції не вчинив жодних дій з метою дослідження майнового стану відповідача, його поведінку та фінансову спроможність сплатити штрафні санкції. Затримка введення в експлуатацію пов`язана із недофінансуванням будівництва його пайовиками на суму, яка перевищила 17 000 000 грн., що являється основною причиною прострочення строків введення в експлуатацію. Винесене рішення про стягнення пені, що десятикратно перевищує вартість майнових прав позивача, поставить під загрозу фінансову платоспроможність відповідача і фактично зупинить його господарську діяльність.
Також суд першої інстанції не врахував співвідношення між сумою простроченого зобов`язання чи загальною сумою зобов`язання та розміром нарахованих штрафних санкцій, у зв`язку з чим не застосував положення частин 2 і 3 статті 551 ЦК України, відповідно до яких розмір неустойки, вираженої у грошовій сумі може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
При ухваленні рішення суд першої інстанції не обґрунтував застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сторони договору визначили, що договір на будівництво житла регулюється нормами чинного законодавства, тобто, розуміється, що в тому числі Цивільним Кодексом України і положеннями даного договору, який також визначає відповідальність сторін, у зв`язку з чим суд передчасно і необґрунтовано застосував норми Закону України «Про захист прав споживачів», які на дані правовідносини не розповсюджуються. 
Позивач відзив на апеляційну скаргу не надала.
У судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи – судову повістку отримав 22 лютого 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 2105019830903, у судове засідання не з`явився. Проте, в день судового засідання до суду подано клопотання за підписом директора ТОВ «Градо Строй» Юшкова Г. О., датоване 02 березня 2021 року, у якому зазначено, що стороною у даній справі є ТОВ «Градо Строй», якого представляє діючий директор ОСОБА_2 , який станом на 03 березня 2021 року тривалий час (останні 7 днів) відчуває симптоми респіраторного захворювання, у зв`язку з чим обмежує контакти та взаємодію з іншими людьми, тому просить відкласти судове засідання і повідомити його про дату, місце та час наступного судового засідання. При цьому, з метою визначення поважності причини неявки, підтверджуючих наведені обставини доказів до клопотання не надав.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник відповідача не надав доказів, що підтверджують його повноваження для участі у розгляді даної справи та не надав доказів, за наявності яких можна було б визначити поважність причини неявки.
З урахуванням належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, та за відсутності поважних причин його неявки, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності повноважного представника відповідача.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що 11 травня 2016 року ОСОБА_1 (замовник) уклала із ТОВ «Градо Строй» (забудовник) договір на будівництво житла АДРЕСА_2 , за умовами якого забудовник приймає на себе зобов`язання збудувати (та передати в подальшому у власність замовнику) об`єкт в будинку у відповідності з проектно-кошторисною документацією у термін до 25 грудня 2016 року та здати згідно з будівельними нормами і правилами, що діють в Україні (пункт 2.1); об`єктом є житлова квартира в будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3 , будівельний номер № НОМЕР_1 , 3-кімнатна квартира, загальна проектна площа 80,0 кв. м. (пункт 1.1.2); будинок – житловий будинок з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на перетині вулиці Київська та АДРЕСА_4 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 0510100000:01:014:0018, наданій в користування ТОВ «Градо Строй» на умовах оренди, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. 13 березня 2015 року, на підставі рішення Вінницької міської ради № 1394 від 23 серпня 2013 року, дозвіл на виконання будівельних робіт № 131/А від 12 червня 2009 року та повідомлення про зміну даних у виданому дозволі на виконання будівельних робіт від 06 серпня 2015 року, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на замовлення ТОВ «Градо Строй» (пункт 1.1.1); забудовник зобов`язується завершити будівництво в строк, передбачений п. 2.1 цього договору. У випадку неможливості чи тимчасового призупинення будівельних робіт за погодних умов або інших форс-мажорних обставин, забудовник може продовжити строк здачі об`єкту, але не більше ніж на 90 календарних днів (пункт 4.5); замовник зобов`язується забезпечити попередню оплату вартості об`єкту на умовах, в обсягах та в строки, що передбачені цим договором, а після оформлення інвентаризаційної документації забудовником на об`єкт отримати об`єкт у власність (пункт 2.2); сторони домовляються, що вартість об`єкта становить 800 000,00 грн. з розрахунку 10 000,00 грн. за 1 кв. м. (пункт 3.2); розрахунок здійснюється шляхом внесення замовником коштів в касу забудовника: 11 травня 2016 року – 800 000,00 грн. (пункт 3.3); за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором (пункт 4.1); за порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором замовник сплачує забудовнику суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних, нарахованих на суму боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожний день прострочення (пункт 4.2) (а. с. 3-4). 
В цей же день, 11 травня 2016 року сторони погодили та підписали додаток № 1 до договору № 82 від 11 травня 2016 року, у якому визначили перелік робіт, які забудовник зобов`язується провести на об`єкті реконструювання (а. с. 4 зворот).
11 травня 2016 року на виконання умов договору № 82 від 11 травня 2016 року позивач сплатила 800 000,00 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок по договору № 82 від 11 травня 2016 року, яка свідчить про те, що об`єкт договору станом на 11 травня 2016 року профінансовано в сумі 800 000,00 грн.; оплата здійснена в повному обсязі; заборгованості немає. Довідка підписана директором ТОВ «Градо Строй» Юшковим Г. О. (а. с. 5, 68).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань в частині завершення будівництва та передачі у власність позивача об`єкта в будинку, що обумовлений в договорі у відповідності до проектно-кошторисної документації у термін до 25 грудня 2016 року, та порушив умови договору щодо строку здачі об`єкта більш ніж на 90 календарних днів, проте укладеним сторонами договором не передбачено санкцій за невиконання забудовником договору в цій частині. З урахуванням того, що замовник за договором будівництва є споживачем послуг, а забудовник є їх виконавцем, тому забудовник має нести відповідальність за неналежне надання цих послуг – за порушення взятих на себе зобов`язань, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у вигляді сплати пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення за період з 25 грудня 2018 року по 25 грудня 2019 року, тобто за 366 днів, що становить 8 784 000,00 грн. з розрахунку: 800 00,00 грн. /100 х 366 х 3 %.
Також суд першої інстанції прийняв рішення про задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, оскільки сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі, що відповідає приписам статті 552 ЦК України.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі частково правильним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. 
Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). 
Відповідно до статті 879 ЦК України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (ч. 1). Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч. 4).
Статтею 883 ЦК України передбачена відповідальність підрядника, згідно вимог якої підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини (ч. 1). За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі (ч. 2).
Отже, з урахуванням таких вимог закону наступає відповідальність підрядника за порушення умов договору, якщо він не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. Таким порушенням вважається, зокрема, прострочення передання збудованого об`єкта замовникові. 
Положенням частини 2 статті 883 ЦК України встановлена диспозитивність визначення такого способу забезпечення виконання зобов`язань як неустойка, тобто сторони можуть домовитися про сплату неустойки (розмір, порядок оплати), закріпивши такі положення в договорі або керуючись нормами, встановленими законодавством. 
Предметом поданого до суду ОСОБА_1 позову є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» неустойки (пені) відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3 % вартості роботи (послуги) за порушення терміну введення об`єкта будівництва – квартири, в експлуатацію. 
Як вбачається із договору на будівництво житла № 82 від 11 травня 2016 року його сторонами не визначена відповідальність забудовника за порушення строків виконання зобов`язання.  
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Суд першої інстанції встановивши, що зобов`язання відповідача по побудові житла і передачу його у власність позивача не припинилось та, що позивач за укладеним ним договором є споживачем послуг, прийшов до вірного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача пені передбаченої частиною 5  статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за рік, який передував зверненню до суду.
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що наведені обставини справи, які суд першої інстанції вважав встановленими є доведеними, висновок суду про невиконання відповідачем своїх зобов`язань та порушення прав позивача як споживача відповідає цим обставинам та вимогам Закону, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо неповного встановлення обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо стягнення пені, встановленої частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», є правильним.
Доводи апеляційної скарги про те, що Закон «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на дані правовідносини, колегія суддів не приймає з огляду на таке.  
Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. 
За правилами статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що:  споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що замовник за договором на будівництво житла є споживачем послуг, а забудовник – їх надавачем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, у тому числі і за порушення строків надання послуг, передбачену частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.
Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.
Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, а з моменту порушення – являє собою міру відповідальності.
Враховуючи наведене, можна дійти  висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин.
Безпідставними та такими, що не відповідають дійсності є доводи апеляційної скарги в тому, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не обґрунтував застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сторони договору визначили, що договір на будівництво житла регулюється нормами чинного законодавства, тобто, розуміється, що в тому числі Цивільним Кодексом України і положеннями даного договору, який також визначає відповідальність сторін.
Як встановлено судом положення даного договору на будівництво житла № 82 від 11 травня 2016 року не містять у собі випадків настання відповідальності у забудовника за порушення строків його виконання. 
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду у ньому зазначено про те, що за результатами проведеного аналізу норм матеріального права, а саме: преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 22 статті 1, частини 5 статті 10 цього Закону, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що замовник за договором на будівництво житла є споживачем послуг, а забудовник – їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 зазначеного Закону, у вигляді сплати пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення, а тому відповідач як забудовник має нести юридичну відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань шляхом сплати неустойки за період пред`явлений позивачем: з 25 грудня 2018 ро по 25 грудня 2019 року – за 366 днів.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині не застосування судом першої інстанції статті 551 ЦК України, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу та підлягають до задоволення.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; значення розгляду справи для сторін тощо (стаття 11 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Положення частини 3 статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства і пропорційності у цивільному судочинстві та частини 5 статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у здійсненні їхніх прав, дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Як встановлено по справі відповідач, як забудовник, прострочив виконання взятого на себе зобов`язання з побудови та передачі у власність позивачу, як замовнику, житла у термін до 25 грудня 2016 року.
Судом першої інстанції з урахуванням позовних вимог визначено пеню за прострочення зобов`язання за період – з 25 грудня 2018 року по 25 грудня 2019 року на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 8 784 000,00 грн.
Отже, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що більше як у десять раз перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства – справедливому розгляду і вирішенню справи.
Оскільки розмір пені, яку просив стягнути позивач значно перевищує розмір майнових прав позивача на квартиру, колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмірі пені, яка підлягає стягненню з відповідача до цього розміру майнових прав позивача на квартиру, а саме до 800 000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві.
Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням положень частини 3 статті 551 ЦК України  становить 800 000,00 грн. 
Також по справі встановлено, що станом на 27 листопада 2020 року – день ухвалення рішення за наслідками вирішення даного спору, відповідач – забудовник, згідно умов договору на будівництво житла № 82 від 11 травня 2016 року, не виконав взяте на себе зобов`язання за цим договором і не збудував та не передав у власність замовнику – позивачу, житло.
Згідно вимог частини 1 статті 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. 
Отже, є вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача добудувати житло, ввести його в експлуатацію та передати це житло замовнику у власність.
За правилами статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, зокрема, незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 376 ЦПК України). 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише у визначенні розміру пені, що належить до стягнення із відповідача на користь позивача, а в іншій частині рішення суду до скасування чи зміни не підлягає, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд
Постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» задовольнити частково.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року змінити в частині задоволених у повному обсязі позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» на користь ОСОБА_1 пені за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію, за період з 25 грудня 2018 року по 25 грудня 2019 року, в сумі 8 784 000,00 грн.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» в частині стягнення пені за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію, задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» (місце знаходження: вул. Стрілецька, 1-А кв. 41 м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ 38445265) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за період з 25 грудня 2018 року по 25 грудня 2019 року в сумі 800 000,00 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	В. В. Сопрун  	

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2021 року