Ухвала
 
25 березня 2021 року
м. Київ
 
справа №638/3233/19
провадження №61-3886ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                   Литвиненко І. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу, 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до 
ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу у розмірі  5100 доларів США та 165,58 доларів США - 3 % річних від простроченої суми на час подачі позову до суду, що еквівалентно 
142 697,22 грн.              
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 
від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики у розмірі 
5 100 доларів США та 3 % річних за період з 31 січня 2018 року 
по 24 жовтня 2019 року у розмірі 264,50 доларів США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 
2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.
ОСОБА_1 не погодилася із заочним рішенням суду першої інстанції та ухвалою місцевого суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року повернуто заявнику. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 
2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду 
м. Харкова від 24 жовтня 2019 року, зупинено дію заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року до ухвалення судового рішення апеляційним судом.
У касаційній скарзі, поданій 09 березня 2021 року,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу  Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Суд першої інстанції, встановив, що дана справа є малозначною.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд погоджується з наведеним вище висновком та приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру щодо стягнення суми боргу у сумі 5 265,58 доларів США, що еквівалентно 142 697,22 грн.
Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2021 року не перевищують ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270* 100 = 227 000).
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. 
Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Вказівка в резолютивній частині ухвали Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року про можливість її оскарження в касаційному порядку, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.
За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         В. С. Висоцька
 
                                                                                                      А. І. Грушицький
 
                                                                                                      І. В. Литвиненко