ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 808/2177/16
адміністративне провадження № К/9901/27865/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби
на постанову  Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2016 (суддя Батрак І.В.)
та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 (Головуючий суддя Ясенова Т.І., судді: Головко О.В., Суховаров А.В.)
у справі  № 808/2177/16
за позовом  Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»
до  Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби,
Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області
про  визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені на суму бюджетної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі - позивач, ПАТ «Запорізький завод феросплавів»)  звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (відповідач 1, СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС), Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (відповідач 2, Управління ДКС України у м. Запоріжжі), в якому просило визнати протиправною бездіяльність СДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі, яка виразилась у неподанні Управлінню Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року в розмірі 30 004 938,00 грн. Стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області на користь позивача пеню, нараховану за період з 01.07.2016 по 08.07.2016 на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року, в розмірі 129 857,44 грн.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016, адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України (Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ЄДРПОУ 38025409) на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, МФО 305299, код ЄДРПОУ 00186542) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2016 року в розмірі 129 857,44 грн. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що податковим органом було дотримано алгоритму дій щодо здійснення повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ. Крім того, податковий орган посилався на правову позицію, що висловлена в постановах Верховного суду України від 27.10.2015 у справі № 2а-592/12/1370 та від 02.12.2015 у справі № 826/17403/14, за яким стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ не є належним способом захисту прав позивачів. 
Позивач письмово проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що 20.04.2016 ПАТ «Запорізький завод феросплавів», засобами  електронного зв`язку, подано до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року разом із додатками (зокрема, Додаток 3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування та Додаток 4 Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4), у яких визначено суму податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 30 004 938 грн.
Вказана позивачем у декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року сума бюджетного відшкодування була перевірена податковим органом і оскільки підприємство відповідало критеріям платників, які мають право на отримання бюджетного відшкодування, 31.05.2016 СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС сформовано висновок № 566-07 про суми відшкодування податку на додану вартість на суму 30 004 938,00 грн.
Вказаний висновок та реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість отримані УДКС України у м. Запоріжжі Запорізької області 01.06.2016.
Судом встановлено, що вказаний висновок повернуто Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області до податкової інспекції у зв`язку з відсутністю узагальненої інформації щодо визначених у висновку обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Відповідно до матеріалів справи, податковим органом повторно направлялись до відповідача 2 висновки та реєстри висновків (вх. від 09.06.2016, від 17.06.2016, від 30.06.2016).
У червні 2016 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС, УДКС України у м. Запоріжжі Запорізької області, в якому просив визнати протиправною бездіяльності відповідача 1, яка виразилась у неподанні відповідачу 2 висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року в розмірі 30  004 938,00 грн; а також стягнення з Державного бюджету України (в особі відповідача-2) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2016 року, у розмірі 467781,90  грн.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 у  справі № 808/1880/16 (дата набрання законної сили 28.09.2016) позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача пеню за період з 04.06.2016 по 30.06.2016, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2016 року в розмірі 467  781,90 грн. Вказані обставини представниками відповідачем не оспорювались у судовому засіданні.
07.07.2016 СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС на адресу УДКС України у м. Запоріжжі Запорізької області повторно направлено Висновок від 31.05.2016 № 566-07 та реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість.
Відповідно до платіжного доручення № 871 від 08.07.2016 на розрахунковий рахунок ПАТ «Запорізький завод феросплавів» з Державного бюджету перераховано кошти у сумі 30  004  938,00 грн, призначення платежу: Відшкодування ПДВ за декларацією за березень 2016 року; 31.05.2016;566-07.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.
Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 цієї статті (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пункт 200.12 статті 200 Податкового кодексу України).
Пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України встановлює, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Сторонами не заперечуються обставини, що «Запорізький завод феросплавів» відповідає критеріям платників, визначених пунктом 200.19 статті 200 Податкового кодексу України, а тому позивач має право на отримання бюджетного відшкодування в загальному порядку, визначеному пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.
Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що наведені норми Податкового кодексу України не ставлять здійснення бюджетного відшкодування в залежність від отримання чи неотримання органом казначейської служби узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, а таке повинно здійснюватися на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу.
Отже на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Непогашення заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-131а14).
Враховуючи викладене та в зв`язку з відсутністю у даній справі спору щодо правильності розрахунку пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з ПДВ за листопад 2015 року, кількості днів прострочення та застосованої при розрахунку облікової ставки Національного банку України, касаційний суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства суми пені у розмірі 129 857,44 грн.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у його постановах від 27 жовтня 2015 року у справі №2а-592/12/1370 та від 2 грудня 2015 року у справі №826/17403/14, згідно якої відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості, оскільки у справі, що розглядається, суди вирішували спір, який виник між сторонами на підставі пункту 200.23 статті 200 ПК України з приводу права позивача на нарахування та стягнення з Державного бюджету України пені внаслідок несвоєчасного отримання Товариством бюджетного відшкодування ПДВ. Тобто оскаржувані судові рішення не суперечать висновкам, викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України, оскільки ухвалені у спорі, що виник у правовідносинах, які не є подібними.
Вказаний висновок згоджується з позицією Верховного Суду, яка була висловлена раніше в постановах від 26.03.2020 у справі № 808/1731/16, від 03.12.2020 у  справі № 808/1732/16.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене,  суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій  виконано  всі  вимоги  процесуального  законодавства, всебічно  перевірено  обставини  справи,  вирішено  справу  у  відповідності  до  норм  матеріального  права, постановлено  обґрунтовані  рішення,  в  яких  повно  відображені  обставини,  що  мають  значення  для  справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення. 
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016  у справі № 808/2177/16залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	  	  І.А. Васильєва	
Судді:	  	  С.С. Пасічник	
 	  	  В.П. Юрченко