ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 лютого 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/1073/16-ц
провадження № 22-ц/4809/65/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Баранського Д.М. від 12 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни, заінтересовані особи – Акціонерне товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», 

встановив:

       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що у Долинському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться на виконанні два виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 № 388/1073/16-ц від 14.07.2017 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (ВП58308780) та № 388/1994/15-ц від 15.03.2016 року на користь АТ «Укрсоцбанк» (ВП50749473).
       Вказав, що по вказаним виконавчим провадженням на користь стягувачів проводяться відрахування із заробітної плати заявника, починаючи з вересня 2017 року ( НОМЕР_1 ) та з квітня 2019 року (ВП50749473), відповідно до постанов державного виконавця по 20 відсотків від заробітної плати за кожним виконавчим провадженням. В пункті 2 резолютивної частини постанов державного виконавця зазначено, що в першу чергу утримуються витрати на проведення виконавчих дій, в другу чергу утримуються кошти відповідно до виконавчого документа про стягнення заборгованості, виконавчий збір утримується пропорційно в розмірі 10% до суми коштів утриманих згідно виконавчого документа. Пунктом 6 постанов вирішено заборонити відповідальній особі за утримання коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань. 
       Зазначив, що виконавче провадження № 58308780 на користь Приватбанку розпочато державним виконавцем 06 лютого 2019 року, на підставі виконавчого листа, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області по справі № 388/1073/16-ц про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 089,30 грн. Стягнення із заробітної плати проводиться згідно постанови державного виконавця від 14 березня 2019 року.
       Однак, 18 вересня 2019 року постановою Верховного Суду рішення Долинського районного суду кіровоградської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року в частині стягнення з боржника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за процентами скасовано та відмовлено в задоволенні позову в цій частині. В частині стягнення тіла кредиту у розмірі 14 089, 41 грн залишено без змін, тобто було зменшено заборгованість, яка підлягала стягненню з 33 089,30 грн на 14 089, 41 грн.
       Отримавши вказану постанову він звернувся до бухгалтерії за місцем свої роботи, де його було повідомлено про те, що з 04 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року по виконавчому провадженню № 58308780 відповідно до постанови державного виконавця від 14.03.2019 року з його заробітної плати вирахувано 14 029,27 грн, що підтверджується звітом про здійсненні відрахування та виплати.
       З метою сплати залишку заборгованості, він звернувся до державного виконавця, яка повідомила його про неможливість закриття виконавчого провадження № 58308780, оскільки на погашення заборгованості перераховано трохи більше 7000 грн, а не 14029,27 грн.
       Відтак написав начальнику ВДВС заяву, в якій просив на підставі постанови Верховного Суду та звіту про здійснення відрахування з місяця роботи провести звірку з бухгалтерією та перерахунок необхідних сум для стягнення за вказаним виконавчим провадженням, проте начальником ВДВС на неї відредаговано не було.
Вказав, що така бездіяльність державного виконавця та начальника відділу ДВС була оскаржена ним до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Результатом розгляду скарги стало повідомлення про те, що станом на 24.12.2019 в межах виконавчого провадження № 58308780 державним виконавцем направлено лист до роботодавця скаржника РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» щодо повернення постанови про звернення стягнення на доходи, у зв`язку зі сплатою заборгованості в повному обсязі та лист до стягувача щодо повернення надлишково стягнутих коштів в сумі 995,51 грн. До того ж, із вказаного листа він дізнався про те, що виконавчі провадження про стягнення з нього боргу на користь Приватбанку та Укрсоцбанку об`єднанні у зведене виконавче провадження, на що ним до Долинського РВ ДЛВС було направлено запит із проханням надати інформацію у вигляді розрахунку про розподіл стягнутих коштів по двом виконавчим провадженням у зведеному виконавчому провадженні.
28.01.2020 на його запит надійшов лист із загальною інформацією та діями державного виконавця у виконавчих провадженнях, у зв`язку з чим ним повторно було направлено запит та 13.02.2020 він отримав відповідь із зазначенням стягнутих сум та їх подальший розподіл між виконавчими провадженнями за період з 01.03.2019 року по 31 грудня 2019 року. З якої видно, що державний виконавець при надходженні коштів на рахунок ДВС не пропорційно проводила їх розподіл між виконавчими провадженнями.
Крім того, незважаючи на повне погашення заборгованості по виконавчому провадженні № 58308780 в жовтні 2019 року, не виконавши дії по закриттю виконавчого провадження державний виконавець впродовж кількох місяців продовжувала стягувати 40 відсотків заробітної плати на погашення заборгованість, а не 20 %, як це передбачено законом., у зв`язку із чим з нього надмірно було стягнуто коштів на сум 10 351,16 грн.
Посилаючись на ці обставини, просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо невчасного закриття виконавчого провадження та неправомірного розподілу коштів між виконавчими провадженнями. 
Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав заяву про уточнення заявлених вимог, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Огородник Л.С. щодо невчасного закінчення виконавчого провадження № 58308780; неправомірного розподілу коштів між виконавчими провадженнями у зведеному виконавчому провадженні № 60935704; надмірно стягнутого виконавчого збору та основного збору у виконавчому провадженні № 58308780. Зокрема вказує, що після того як державному виконавцю стало відомо про зменшення розміру заборгованості, на підставі постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, необхідно було перерахувати відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» розмір виконавчого збору, відтак розмір виконавчого збору повинен становити 1538,66 грн., проте ним перераховано коштів на сплату виконавчого збору в суму 1947,62 грн., що на 408,96 грн. більше належної суми.
       Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року скаргу задоволено.
Визнано бездіяльність державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни щодо розподілу стягнутих з боржника грошових сум у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області та виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни щодо надміру стягнутого виконавчого збору та основного боргу у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.
В апеляційній скарзі Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі орган і в і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Згідно із ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.
Відповідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. 
Судом установлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області Желовнікової Ю.А. від 8 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК») заборгованості на загальну суму 250609,31 грн (ВП № 50749473).
У цьому ж виконавчому провадженні постановою цього ж державного виконавця від 15 квітня 2016 року з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 25060,93 грн.
Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 23 червня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків. У цій постанові відображено загальну суму утримання, що складається з основного боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.
Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 6 лютого 2019 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості на загальну суму 34386,46 грн (ВП № 58308780).
Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 06 лютого 2019 року об`єднано виконавчі провадження № 50749473 та № 58308780 у зведене виконавче провадження № 60935704.
Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 14 березня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків до виплати загальної суми боргу 38 104,81 грн, з яких виконавчий збір 3438,65 грн, витрати на проведення виконавчий дій – 280 грн, борг – 34386,46 грн. 
Після цих дій державного виконавця в порушення ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалось відрахування у розмірі 40 відсотків заробітної плати.
Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за процентами у розмірі 2687,74 грн та пенею у розмірі 16462,10 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» тіла кредиту в сумі 14 089,46 грн залишено без змін.
Згідно звіту про здійснення відрахування за виконавчим провадження № 58308780 складеного за місцем роботи ОСОБА_1 , за період з 04 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року з заробітної плати утримано 25 849,57 грн на погашення заборгованості за постановою державного виконавця від 14 березня 2019 року.
Тобто, у жовтні 2019 року ОСОБА_1 заборгованість по виконавчому провадженню № 58308780 була повністю погашена. 
Згідно з п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Проте, постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена державним виконавцем лише 26.12.2019, внаслідок чого із заробітної плати ОСОБА_1 безпідставно утримувалися кошти протягом двох місяців.
Крім того, відповідно до ч.ч.2,7 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Отже, на підставі постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року державним виконавцем необхідно було здійснити перерахунок суми виконавчого збору, якій підлягав стягненню з боржника, внаслідок чого замість 1538,66 грн ним було сплачено 1947,62 грн. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець в порушення вимог Закону не здійснив своєчасних дій щодо закінчення виконавчого провадження, що призвело до неправомірного стягнення коштів, перерахунку виконавчого збору та розподілу коштів. 
Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи та переоцінки доказів, які не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.
Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.02.2021

Судді: 

О.А.Письменний О.Л.Дуковський Л.М.Дьомич