ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України

20 січня 2021 року        
м. Харків
Справа № 638/4441/20
Провадження № 22-ц/818/685/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

Учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхвання»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхвання» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Просто-Страхування» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року, ухвалене суддею Цвірюк Д.В.

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхвання» про стягнення страхового відшкодування.

В обгрунтування позову зазначає, що 02 жовтня 2018 року о 20:35 годині сталася дорожньо-транспортна пригода за якого участі, під керуванням транспортного засобу Seat Leon, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що йому належить, та за участі водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Subaru Outback, державний номер НОМЕР_2 , що належить останньому на праві власності. 05 червня 2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова винесено постанову про закриття провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Постановою Харківського апеляційного суду від 23 липня 2019 року постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2019 року скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Харківський апеляційний суд прийшов до висновку про наявність в матеріалах справи доказів порушення ОСОБА_2 п.2.10 «а», 10.1 ПДР України. Зазначає, що 12 березня 2018 року між АТ «Просто-Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування №АК/8312782 цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Subaru, державний номерний знак НОМЕР_3 . 02 травня 2019 року він звернувся до АТ «Просто-Страхування» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. В той же день представником відповідача у його присутності було здійснено огляд транспортного засобу Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому та зафіксовано пошкодження переднього правого крила, переднього бамперу та правої фари. 14 серпня 2019 року він звернувся до АТ «Просто-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, вхід. №5109 від 16 серпня 2019 року. Листом №04-2463 від 10 вересня 2019 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, в якому зазначалось, що не може визнати подію, що мала місце 02 жовтня 2018 року страховим випадком, не визнає майнові вимоги, оскільки не несе відповідальності за шкоду завдану в результаті іншого ДТП, а також з підстав невиконання позивачем своїх обов`язків, що призвело до неможливості встановити причини ДТП та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. 17 січня 2020 року його представником було направлено адвокатський запит до АТ «Просто-Страхування» з проханням надати копію акту огляду автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 , копію розрахунку вартості матеріального збитку, калькуляцію ремонту\запчастин на вказаний автомобіль, а також копії інших документів, що підтверджують пошкодження автомобіля позивача чи вартість заподіяного матеріального збитку. На вказаний адвокатський запит надійшла відповідь, в якій зазначається, що у страхової компанії відсутні відомості про пошкодження автомобіля, який йому належить, а тому страхова компанія не може визначити розмір страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю об`єктивних даних щодо дорожньо-транспортної пригоди. На підставі цього, він звернувся до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для отримання висновку щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Seat Leon, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до висновку експертного дослідження №6-1/6ЕД-2020 від 10 березня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Seat Leon, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02 жовтня 2018 року становить 85 570,77грн. Вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим просить стягнути 85 570,77грн., а також витрати на правничу допомогу, що відповідно до Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №167 від 14.02.2020 року складає 8200,00 грн та витрати на проведення експертного дослідження № 6-1/6ЕД-2020 від 10 березня 2020 року у сумі 1015,20грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Просто-Стахування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 85 570,77грн.
Стягнуто з ПАТ «Просто-Стахування» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000грн., а всього стягнуто судові витрати у розмірі 5 840,80грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Просто-Стахування» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував висновок судової транспортно-трасологічної експертизи не надавши їй належну оцінку, хоча остання по своєму змісту повністю розкриває обставини виникнення пошкоджень на автомобілі Seat Leon, державний номерний знак  НОМЕР_1 . 
Зазначають, що в даному випадку пошкодження вказаного автомобіля не могли утворитись під час контактування з автомобілем Subaru, державний номерний знак НОМЕР_3 , оскільки механізм утворення пошкоджень автомобіля Seat Leon, державний номерний знак  НОМЕР_1 , відбулось при контактування з різними слідоутворюючими об`єктами відповідно, а тому з технічної точки зору покази позивача в даній частині є неспроможними.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 02 жовтня 2018 року приблизно о 20 годині 35 хвилин по пр. Л. Свободи, біля буд.46 у м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2019 року провадження у справі №636/15182/18 відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2019 року скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 

Із змісту постанови Харківського апеляційного суду від 23 липня 2019 року вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про наявність в матеріалах справи доказів порушення ОСОБА_2 пунктів 2.10 «а», 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність статтями 122-4, 124 КУпАП. 

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5 ст.82 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК (редакція Закону 2004 року) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що апеляційним судом встановлено порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи свідчать, що транспортний засіб Seat Leon д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, що відповідачем не заперечується.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що його транспортний засіб Seat Leon державний номерний знак НОМЕР_1 в результаті вказаного ДТП отримав механічні ушкодження, вартість матеріального збитку, складає 85 570,77грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Так, відповідно до висновку експертного дослідження №6-1/6ЕД-2020 від 10 березня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Seat Leon, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02 жовтня 2018 року становить 85 570,77грн.

Витрати за надання висновку експертного дослідження №6-1/6ЕД-2020 від 10 березня 2020 року становить 1 015,20грн.

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АКS 8312782 від 12 березня 2018 року застрахована у АТ «Просто-Страхування»; страхова сума (ліміт відповідальності) – 100 000грн. за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи становить 1000грн.

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі – Закон).

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону передбачено, що уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, відповідно до п.32.7. ст.32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу 

Пунктом 33.1 ст.33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний:
дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;
вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;
поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;
невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.331.1 ст.331 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до положень ст.34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст.35 Закону).

Статтею 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Однією з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п.37.1.3 ст.37 Закону).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що 10 вересня 2019 року ПАТ «Просто-Страхування» було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з підстав п.37.1.3 ст.37 Закону.
Зазначено, що страховик не несе відповідальність за шкоду завдану в результаті інших ДТП, а виникнення зафіксованих під час огляду пошкоджень відповідно до висновку експерта ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №28434/4034, складеного 25 березня 2019 року, не знайшли свого підтвердження із контактуванням/взаємодією з забезпеченим у АТ «Просто-Страхування» транспортним засобом Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Із змісту цієї відповіді також вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Просто-Страхування» з повідомленням про ДТП 02 травня 2019 року, а із заявою про виплату страхового відшкодування 14 серпня 2019 року, що позивачем не заперечується.

Апеляційним судом встановлено, що в рамках справи про адміністративне правопорушення №638/15182/18 щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_2 , проводилася судова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза. На її вирішення ставилися наступні питання:
Чи є пошкодження на автомобілі Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_3 в задній лівій частині?
Якщо є, який механізм їх утворення ?
Чи є на автомобілі Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_3 сліди контакту (будь-які пошкодження лівої задньої частини) з автомобілем Seat Leon державний номерний знак НОМЕР_1 ?
Який механізм утворення пошкоджень на автомобілі Seat Leon державний номерний знак НОМЕР_1 ?
Який напрямок утворення пошкоджень на автомобілі Seat Leon державний номерний знак НОМЕР_1 ?
Чи спроможні, з технічної точки зору, пояснення водіїв відносно виникнення зазначеного ДТП ?
Чи узгоджуються пояснення водії, відносно зазначеного ДТП з пошкодженнями на автомобілях ?

Згідно висновку експерта ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №28434/4034, складеного 25 березня 2019 року, при експертному огляді було встановлено, що на момент огляді на автомобілі Subaru Outback відсутні будь-які пошкодження з лівої сторони кузова транспортного засобу.
По причині, вказаній у дослідницькій частині висновку, вирішення питань: «Якщо є, який механізм їх утворення?. Чи є на автомобілі Subaru Outback державний номерний знак НОМЕР_3 сліди контакту (будь-які пошкодження лівої задньої частини) з автомобілем Seat Leon державний номерний знак НОМЕР_1 ? Чи узгоджуються пояснення водія ОСОБА_3 , відносно виникнення зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з пошкодженнями на автомобілях?», - позбавлено логічного сенсу та дані питання експертом не вирішувались.
Сліди та пошкодження, які виявлені під час експертного огляду на автомобілі Seat Leon, докладно описані в дослідницькій частині висновку.
Механізм виникнення пошкоджень на автомобілі Seat Leon, їх напрямок утворення та локалізація, докладно викладені в дослідницькій частині висновку.
Пояснення водія автомобіля Seat Leon  ОСОБА_1 відносно виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є з технічної точки зору неспроможними.
Пояснення водія автомобіля, Subaru Outback  ОСОБА_2 є з технічної точки зору спроможним.

Із змісту дослідницької частини висновку вбачається, що сліди та пошкодження на автомобілі Seat Leon розташовані на правому крилі, правому колесі та правій блок-фарі, а саме: 
- на правому крилі розташована деформація металу у вигляді вм`ятини в напрямку справа наліво, розміром біля 20x10 см;
- на арці правого переднього колеса розташовані пошкодження у вигляді подряпин;
- на передній частині правого крила та на правій частині скла правої блок-фари розташовані пошкодження у вигляді подряпин в напрямку спереду назад із нашаруванням речовини світлого кольору; 
- кронштейн кріплення правої блок-фари зруйнований;
- на зовнішній поверхні диску правого переднього колеса, а саме на зовнішній закраїні та на спицях ободу, розташовані сліди потертостей та нашарувань речовини чорного кольору, які мають різнонаправлений характер утворення.
Пошкодження правого крила автомобіля Seat Leon мають напрямок утворення справа наліво, розташовані окремо на правому крилі без переходу деформації на праву частину переднього бамперу. В свою чергу подряпини на правій частині переднього бамперу та на правій блок-фарі, які мають напрямок утворення спереду назад, розташовані на відмінній висоті відносно рівня опорної поверхні ніж деформація правого крила. Дані подряпини мають перехід з правої блок-фари на праву частину переднього бамперу та не мають подальшого утворення на правому крилі. Це свідчить про те, що деформація правого крила автомобіля Seat Leon утворилася від взаємодії із одним об`єктом, переміщення якого було направлено в напрямку справа наліво, а пошкодження на правій частині переднього бамперу та на правій блок-фарі утворилися під час контакту із іншим об`єктом, переміщення якого було направлено в напрямку спереду назад відносно слідосприймаючої поверхні на іншій висоті ніж при утворенні деформації правого крила. Крім того, пошкодження на спицях диска правого переднього колеса та зовнішнього його сторони мають різнонаправлений напрямок утворення, а закраїна ободу правого переднього колеса автомобіля Seat Leon має потертості на половині своєї довжини окружності. Це свідчить про те, що закраїна диску правого переднього колеса автомобіля Seat Leon контактувала окремо із одним об`єктом, а спіці даного диску контактували із іншим об`єктом. 
У разі наявності контактування автомобіля Seat Leon із автомобілем Subaru Outback на автомобілі Seat Leon повинні були б утворитися пошкодження на одній висоті відносно рівня опорної поверхні, вони повинні були б мати один напрямок утворення та локалізацію. Такий висновок грунтується на тому, що при контактування одного транспортного засобу із іншим одна частина транспортного засобу, представляючи собою певну площину та виступаючи слідоутворюючим об`єктом, залишає на слідоприймаючій поверхні другого транспортного засобу відповідні пошкодження та деформації, які розташовані на визначеній площині та мають одноманітний характер утворення.
В поясненнях водія автомобіля Seat Leon від 02 жовтня 2018 року вказано наступне: «…рухався пр. Людвіга Свободи у напрямку станції метро Перемога у крайній лівій смузі. Мене підрізав автомобіль марки Subaru Otback держаний номерний знак НОМЕР_3 - залишив місце дорожньо-транспортної пригоди одразу після зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мій транспортний засіб отримав механічні пошкодження правого переднього крила, правої фари та переднього бамперу...».
В даному випадку пошкодження автомобіля Seat Leon не могли утворитися під час контактування із автомобілем Subaru Outback як на це вказує водій ОСОБА_4 , оскільки механізм утворення пошкоджень автомобіля Seat Leon згідно пояснень водія ОСОБА_4 суперечить наведеним вище транспортно-трасологічним дослідженням пошкоджень автомобіля Seat Leon.
Крім того, водій ОСОБА_4 вказує, що він рухався по крайній лівій смузі проїзної частини і відбулося контактування із автомобілем Subaru Outback. Це суперечить розташуванню місця зіткнення, яке зафіксовано в схемі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в другій смузі проїзної частини.

Таким чином, із вказаного висновку експертизи вбачається, що автомобіль Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_3  не мав, та не міг мати пошкодження, які б знаходились в причинно наслідковому зв`язку з пошкодженнями наявними на автомобілі Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 . 

Отже, зазначені позивачем пошкодження на автомобілі Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 не могли утворитися під час даного ДТП.

З приводу посилань ОСОБА_5 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2019 року, колегія зазначає наступне.

Як зазначалось вище вказаною постановою встановлено факт порушення  ОСОБА_2 пунктів 2.10 «а», 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність статтями 122-4, 124 КУпАП, що не заперечується відповідачем.

Разом з тим, в даному випадку відповідачем ставиться під сумнів можливість отримання автомобілем Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 , комплексу заявлених позивачем ушкоджень, в результаті ДТП, яке мало місце 02 жовтня 2018 року.

Із змісту вказаної експертизи вбачається, що експерт не виключав можливості контакту автомобілів Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1  та Subaru Outback державний номерний знак НОМЕР_3 , під час ДТП – 02 жовтня 2018 року. Натомість експерт дійшов висновку, що виявлені пошкодження не могли бути утворені в результаті даного ДТП.

Висновок експертного дослідження від 10 березня 2020 року, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на який посилається позивач, колегією суддів не приймається.

Із вказаного висновку вбачається, що технічний огляд транспортного засобу Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 проводився експертом 02 березня 2020 року, в той час, як ДТП сталося 02 жовтня 2018 року, тобто майже через півтора року після ДТП.

За цей час, автомобіль Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 , міг отримати будь-які ушкодження.

У свою чергу матеріали справи не містять даних щодо обсягу та розміру пошкоджень транспортного засобу Seat Leon, державний номерний знак НОМЕР_1 , саме після ДТП.

Більш того, матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Просто-Страхування» з повідомленням про ДТП лише 02 травня 2019 року. Огляд транспортного засобу позивача, та зафіксовано його пошкодження, а саме крила переднього правого, бампера переднього, правої передньої блок-фари було здійснено представником страхової компанії 04 травня 2019 року. 

Факт звернення позивач до страхової компанії (відповідача по справі) із повідомленням про ДТП лише 02 травня 2019 року, позбавило останнього можливості визначити причини настання страхового випадку та розміру збитків. Тим самим встановити чи має місце страховий випадок.

Оскільки позивачем не були виконані свої обов`язки, визначені Законом, страховик був позбавлений можливості встановити причини та обставини ДТП, яке сталося 02 жовтня 2018року, та розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим останній обгрунтовано відмовив у виплаті позивачу страхового відшкодування з підстав п.37.1.3 ст.37 Закону.

З урахування викладених обставин, підстави для задоволення позову відсутні. 

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового про відмову в задоволення позову.

Що стосується вимог в частині витрат на правову допомогу то колегія зазначає наступне.

Згідно ст.15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу надано до та під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем надано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги №1, укладеного 02 січня 2020 року між АТ «Просто-страхування» та Адвокатським бюро «СИНЮК ТА ПАРТНЕРИ»; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6423/10; копію ордеру серія КС №444205; розрахунок вартості правової допомоги; копію рахунку-фактури №10 від 01 червня 2020 року на суму 93 000грн., копію платіжного доручення №9142 від 02 червня 2020 року на суму 93 000грн.; копію акту виконаний робіт від 26 червня 2020 року, з якого вбачається, що витрати на правову допомогу по справі №638/4441/20 складає 5 000грн.

Обсяги правової допомоги, наданої адвокатом клієнту визначено у в розрахунку вартості правової допомоги.

Факт понесення зазначених витрат АТ «Просто-страхування», підтверджується копією платіжного доручення №9142 від 02 червня 2020 року на суму 93 000грн., з яких згідно копії акту виконаний робіт від 26 червня 2020 року – 5000грн. було сплачено за надання відповідачу правової допомоги по даній справі.

За таких обставин, колегія вважає, що заявником підтверджені належними та допустимими доказами понесені витрати на правову допомогу в загальному розмірі 5 000грн.

Крім того, матеріали справи свідчать, що відповідачем були понесення судові витрати у вигляді оплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 283,55грн., що підтверджується оригіналом платіжного доручення №14 531 від 30 вересня 2020 року на суму 1 261,21грн. та платіжним дорученням №16406 від 02 листопада 2020 року на суму 22,34грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з позивач на користь позивача становить 6 283,55грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Просто-Страхування» – задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року – скасувати.

Позов  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхвання» про стягнення страхового відшкодування – залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхвання» судові витрати в розмірі 6 283,55грн. (шість тисяч двісті вісімдесят три гривні 55коп.), які складаються з: витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 283,55грн. (одна тисяча двісті вісімдесят три гривні 55коп.), а також витрати на правову допомогу в розмірі 5 000грн. (п`ять тисяч гривень 000коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                              Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                 О.Ю. Тичкова 

                                                                        С.С. Кругова