Ухвала
 
05 березня 2021 року 
м. Київ
 
провадження № 61-34вп21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визначення підсудності справи за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У лютому 2021 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з клопотанням про визначення підсудності справи за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 
 
Клопотання мотивоване посиланням на те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополі УРСР. У 1993 році був вимушений переїхати на постійне місце проживання до міста Петропавлівськ - Камчатський Російської Федерації, у зв`язку із чим був знятий з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 ). На даний час проживає у Австрійській Республіці. 
 
Посилаючись на те, що він є громадянином України, який не має зареєстрованого місця проживання в Україні та постійно проживає за її межами, заявник просив у порядку передбаченому частиною другою статті 316 ЦПК України визначити підсудність справи за його заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Севастополя УРСР, на території України станом на 24 серпня 1991 року, Печерському районному суду міста Києва.
 
Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Відповідно до частини другої статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
 
Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
 
Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду (частина друга статті 316 ЦПК України).
 
Ураховуючи наведене, клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визначення підсудності справи за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, статтями 4, 10, 316 ЦПК України
 
УХВАЛИВ :
 
Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визначення підсудності задовольнити.
 
Визначити підсудність справи за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - Печерському районному суду міста Києва. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               Г. І. Усик