Справа № 143/1070/19
Провадження № 22-ц/801/258/2021
Категорія: 18
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року	Справа № 143/1070/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В.В. (судді-доповідача),
суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,
з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:
позивач: КП «Погребищенський центр первинної медико - санітарної допомоги» Погребищенської районної ради,
відповідач: ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Погребищенська районна державна адміністрація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Бойка А.В., в залі суду,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Комунальне підприємство «Погребищенський центр первинної медико - санітарної допомоги» Погребищенської районної ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Погребищенська районна державна адміністрація про відшкодування грошових коштів за невиконання умов договору.
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням 13 сесії Погребищенської районної ради 6 скликання від 29.03.2012 затверджено Програму місцевих стимулів для медичних працівників Погребищенського району Вінницької області на 2012-2014, з метою відбору претендентів на навчання, за результатами районного конкурсного відбору у вищих навчальних закладах України, проходження інтернатури для отримання лікарських спеціальностей та оплату їх навчання, з урахуванням потреб району. 
       Відповідачем як особою, яка претендувала на навчання у вищих медичних навчальних закладах України ІІІ-ІV рівнів акредитації за кошти районного бюджету згідно умов Програми місцевих стимулів для медичних працівників Погребищенського району на 2012-2018 роки, 16.07.2012 подано до комісії заяву з проханням направити на навчання та перелік необхідних документів вказаних у Положенні, взято зобов`язання після закінчення навчального закладу відпрацювати не менше 5 років у закладах Погребищенського району за фахом.
       За результатами розгляду заяви та документів, проведених співбесід, комісією внесено пропозицію голові райдержадміністрації, голові районної ради, головному лікарю Погребищенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги про доцільність оплати навчання ОСОБА_2 у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова.
13.08.2012 між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова як «Виконавцем», Погребищенською районною радою як «Замовником», комунальною установою «Погребищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» як «Платником», укладено трьохсторонній договір про навчання за №2659л. Відповідно до умов договору, «Виконавець» за рахунок коштів «Замовника», повинен здійснити навчання відповідача за денною формою навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем – спеціаліст, за спеціальністю лікувальна справа на медичному факультеті ВНМУ ім. М.І. Пирогова. 
02.08.2016 між відповідачем з однієї сторони та позивачем з іншої сторони укладено договір про оплату послуг з підготовки фахівців медичного спрямування у вищих навчальних закладах за №20 на предмет здійснення оплати за освітню послугу, яка надаватиметься відповідачу за спеціальністю лікувальна справа університетом, та забезпечення його робочим місцем після закінчення повного курсу навчання й отримання відповідної кваліфікації у ВНМУ ім. М.І. Пирогова. Відповідач в свою чергу, зобов`язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості, оволодіти відповідними теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик, прибути за місцем направлення на роботу за фахом в установлений термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою на яку призначений і відпрацювати не менше п`яти років. 
26.12.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №20 від 02.08.2016, відповідно до якої прізвище відповідача змінено з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». 
31.07.2018 на ім`я голови Погребищенської районної ради Вінницької області надійшов лист від відповідача, у якому він повідомив, що виходячи із його вподобань ним обрано спеціалізацію і за власні кошти він буде проходити навчання по цій спеціалізації в тому закладі, де на його думку він отримає фахові знання. Окрім того, відповідачем повідомлено, щоб надалі позивачем було враховано той факт, що постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року №376 скасовано норму, щодо відпрацювання випускниками вищих навчальних закладів, які навчалися за кошти державного чи місцевого бюджетів.
Відповідач, в порушення умов договору, відмовився від подальшого проходження інтернатури та працевлаштування на умовах та строк, визначені договором.
На підставі викладеного, позивач звернувшись із даним позовом в суд, просив винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Погребищенський центр первинної медико - санітарної допомоги» Погребищенської районної ради грошові кошти в розмірі 89 180 грн – відшкодування вартості навчання, фактичних витрат позивача, пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 .. 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Погребищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Погребищенської районної ради відшкодування вартості навчання, фактичних витрат пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 понесеним Погребищенським Центром первинної медико-санітарної допомоги у сумі 89 180 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Погребищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Погребищенської районної ради судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 921 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано умови договору про оплату послуг з підготовки фахівців медичного спрямування у вищих навчальних закладах №20 від 02.08.2016, укладеного між ним та позивачем, а тому витрати за навчання понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу вказуючи, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, ухваленим при неповно з`ясованих обставинах справи. 
Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що твердження позивача про те, що відповідач допустив порушення умов Договору, відмовившись проходити інтернатуру в медичних закладах Погребищенського району є безпідставними, оскільки відповідний обов`язок Договором не передбачений. 
Також у апеляційній скарзі зазначено, що позивач заяву відповідача про працевлаштування по суті так і не розглянув та не вжив заходів для забезпечення його роботою, хоча всі необхідні для цього документи були надані під час розгляду справи. Позивач не може працевлаштувати відповідача за обраною спеціалізацією (неврологія), оскільки ліцензія даного медичного закладу не передбачає права здійснювати діяльність з медичної практики за вказаною спеціалізацією, що змусило відповідача вживати заходів щодо самостійного працевлаштування. 
Скаржником зазначено, що позивач, в порушення положень Договору, направлення на роботу із визначенням місця роботи, що відповідає його спеціалізації та терміну, в який необхідно приступити до її виконання відповідачу не надіслав, натомість звернувся до суду з даним позовом, однак таке звернення було передчасним, адже відбулося в той час коли відповідач ще не закінчив навчання, не отримав сертифікату про отриману спеціалізацію, а відтак і не міг бути за нею працевлаштований. Позивачем не було видано направлення на роботу, що виключає можливість виконання відповідачем обов`язку відпрацювання на ній протягом 5 років. Таким чином, позивачем не доведено порушення відповідачем умов Договору та виникнення підстав для стягнення вартості навчання. 
Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що за час дії Договору, КП «Погребищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Погребищенської районної ради сплачено за навчання ОСОБА_1 30 752 грн, в той час як останнім заявлено вимогу про стягнення 89 180 грн. Умовами договору не передбачено поширення його положень на відносини, що виникли до його укладення та обов`язку відповідача відшкодувати вартість навчання, що була оплачена поза строком дії Договору, тому вимога про стягнення вартості навчання є безпідставною. 
Також місцевим судом при розгляді справи не було взято до уваги заперечення відповідача на позов від 25.10.2019 з тих підстав, що їх копія не була вручена позивачу, однак копія заперечень на позов була надана представнику позивача в судовому засіданні 15.11.2019, а відтак судом порушено положення ст. 43 ЦПК України. У судовому засіданні, що було проведено 10.11.2020 в режимі відеоконференції, не було забезпечено належної якості відеозв`язку. 
У зв`язку з вищенаведеним, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
На апеляційну скаргу КП «Погребищенський центр первинної медико - санітарної допомоги» Погребищенської районної ради надано відзив, у якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. 
На відзив позивача, 11 лютого 2021 року на адресу суду відповідачем ОСОБА_1 надіслано відповідь із зазначенням відповідних пояснень.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.
Представник Комунального підприємства «Погребищенський центр первинної медико - санітарної допомоги» Погребищенської районної ради в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 16.07.2012 відповідачем особисто, як особою, яка претендувала на навчання у вищих медичних навчальних закладах України ІІІ-ІV рівнів акредитації за кошти районного бюджету, згідно умов Програми місцевих стимулів для медичних працівників Погребищенського району на 2012-2018, подано до комісії заяву з проханням направити його на навчання до ВНМУ ім. Пирогова на «Лікувальний факультет». У вказаній заяві, позивачем взято зобов`язання про відпрацювання після закінчення вказаного медичного закладу у медичних закладах Погребищенського району не менше 5 років (а.с. 33).
13.08.2012 між ВНМУ ім. М.І. Пирогова як «Виконавцем», позивачем та Погребищенською районною радою Вінницької області, укладено тристоронній договір про навчання за №2659л. Відповідно до умов договору, «Виконавець» за кошти позивача, повинен здійснити навчання відповідача за денною формою навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем – спеціаліст, за спеціальністю лікувальна справа на медичному факультеті ВНМУ ім. М.І. Пирогова (а.с. 34).
02.08.2016 між сторонами укладено Договір про оплату послуг з підготовки фахівців медичного спрямування у вищих навчальних закладах (ВНМУ) за №20 між ОСОБА_5 (Студент, Інтерн, Працівник) з однієї сторони та КУ «Погребищенський районний медичний центр первинної медико - санітарної допомоги Погребищенської районної ради» з іншої сторони (замовник - платник) на предмет здійснення оплати за освітню послугу, яка надаватиметься Студенту за спеціальністю лікувальна справа (громадянину) університетом, та забезпечення його робочим місцем після закінчення повного курсу навчання у ВНМУ ім. М.І. Пирогова, й отримання відповідної кваліфікації (п.1.1, п.2.1.1, п.2.1.2, п. 2.1.3). В свою чергу Студент, Інтерн, Працівник зобов`язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості, оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик, прибути за місцем направлення на роботу за фахом в установлений термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою на яку призначений «Замовником» і відпрацювати не менше п`яти років (п. 2.2.1, п. 2.2.2., п. 2.2.3) (а.с. 35-36).
26.12.2016 між позивачем і відповідачем, укладено додаткову угоду №1 до договору №20 від 02.08.2016, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до основного Договору, змінивши прізвище відповідача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с. 39).
Позивач, відповідно до платіжних доручень, виконав зобов`язання за договорами в частині оплати навчання відповідача (а.с. 40-51). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума сплачених ним платежів становить 89 180 грн. (а.с. 62). 
31.07.2018 на адресу голови Погребищенської районної ради від ОСОБА_1 надійшла письмова заява, в якій він повідомив, що 01.07.2018 ним отримано диплом фахівця – лікаря за спеціальністю «Лікувальна справа». На усну вимогу прибути до місця відпрацювання відповідно до вимог п. 2.2.2 договору №20 від 02.08.2016 він не має законного права, тому, що має пройти спеціалізацію та отримати лікарську спеціальність (пройти навчання в інтернатурі). Окрім того, він, виходячи із своїх уподобань, обрав спеціалізацію і за власний кошт буде проходити навчання по цій спеціалізації і в тому закладі, де на його думку він отримає фахові знання, які зможе використовувати надалі для лікування пацієнтів. Також, зазначив, що зміну місця проходження інтернатури ним прийнято в тому числі у зв`язку із зміною сімейного становища (а.с. 54-55).
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 закінчив у 2018 році Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова здобув кваліфікацію: освітньо-кваліфікаційний рівень – спеціаліст, спеціальність - «Лікувальна справа», професійна кваліфікація – лікар.
Згідно сертифікату №73/20 лікаря-спеціаліста ОСОБА_1 атестувався і йому присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю неврологія.
Наказом в.о. директора КНП «Ярмолинецька ЦРЛ» за №38-К від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви прийнято на 0,5 ставки лікаря-невропатолога поліклінічного відділення та 0,5 ставки лікаря-невропатолога неврологічного відділення з 06.02.2020 року. (т. 1 а.с. 181-184)
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано умови договору про оплату послуг з підготовки фахівців медичного спрямування у вищих навчальних закладах №20 від 02.08.2016, укладеного між ним та позивачем, а тому витрати за навчання понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як зазначено вище та встановлено судом, 02.08.2016 між відповідачем з однієї сторони та позивачем з іншої сторони укладено договір про оплату послуг з підготовки фахівців медичного спрямування у вищих навчальних закладах за №20 на предмет здійснення оплати за освітню послугу, яка надаватиметься відповідачу за спеціальністю лікувальна справа університетом, та забезпечення його робочим місцем після закінчення повного курсу навчання й отримання відповідної кваліфікації у ВНМУ ім. М.І. Пирогова. 
Зазначений договір між сторонами не розривався та недійсним судами не визнавався.
Згідно з п. 2.2.1 вищевказаного договору відповідач в свою чергу, зобов`язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості, оволодіти відповідними теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю.
Пунктом 2.2.2 даного договору визначено, що після закінчення повного курсу навчання відповідач зобов`язаний прибути до місця (направлення) призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою на яку призначений Замовником і відпрацювати не менше п`яти років. 
Відповідач умови вищевказаного договору не виконав, після закінчення навчання до місця роботи не прибув, відповідні документи, що підтверджують здобуття ним освіти не надав. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про встановлення факту невиконання відповідачем умов договору, що відповідно є підставою для задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги про те, що строк дії договору від 02.08.2016 закінчився, судом до уваги не приймаються, оскільки як вірно зазначено у рішенні місцевого суду, частинами першою та четвертою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. 
Щодо твердження скаржника про те, що договором, укладеним між ним та позивачем не передбачений обов`язок щодо проходження інтернатури саме в медичних закладах Погребищенського району, то дане твердження не спростовує, передбаченого п. 2.2.2 вказаного договору обов`язку відповідача прибути до місця призначення та приступити до виконання службових обов`язків за посадою на яку призначений Замовником. Однак, останній після завершення навчання до місця призначення не прибув. 
Доводи апеляційної скарги про те, що після проходження інтернатури та отримання сертифікату для лікарської практики за спеціалізацією – неврологія відповідач звернувся до позивача із заявою про здійснення його працевлаштування в найкоротші терміни, яка була зареєстрована за №02-1/25 від 31.01.2020, судом до уваги не приймаються, оскільки як встановлено судом, що окрім вказаної заяви відповідачем не було надано відповідного необхідного пакету документів, зокрема диплому про освіту і т.д., що унеможливило здійснення його працевлаштування. 
Посилання, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності у позивача можливості працевлаштувати відповідача за обраною ним спеціалізацією, суд відхиляє, оскільки фактично ОСОБА_1 з відповідною заявою до позивача не звертався і останній відповіді щодо неможливості такого працевлаштування не надавав. 
Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем за навчання відповідача сплачено лише 30 752 грн, є безпідставними, оскільки витрачена позивачем сума на навчання ОСОБА_1 підтверджується квитанціями, що містяться в матеріалах справи і останнім фактично не заперечується.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги заперечення відповідача на позов від 25.10.2019, а також про те, що у судовому засіданні 10.11.2020 не було забезпечено належної якості відеозв`язку, судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи не дають правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та не спростовують правильні висновки місцевого суду з якими погоджується суд апеляційної інстанції. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення. 
За таких обставин, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Щодо надісланого ОСОБА_1 , 02 березня 2021 року на адресу суду повідомлення про те, що ним особисто 02.03.2021 було надано документи, необхідні для укладення трудового договору щодо його працевлаштування до КП «Погребищенський центр первинної медико – санітарної допомоги» Погребищенської районної ради на посаду лікаря невропатолога, то згідно відповіді КП «Погребищенський центр первинної медико – санітарної допомоги» Погребищенської міської ради №02-1/60 від 03.03.2021 ОСОБА_1 надано не повний пакет документів для призначення останнього на посаду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказані листи-повідомлення не впливають на зроблений судом першої інстанції висновок, оскільки вони надані після ухвалення судового рішення, яке переглядається станом на час його ухвалення, а також, суд зауважує, що сторони за наявності відповідного волевиявлення не позбавлені можливості самостійно врегулювати питання, що виникли у правовідносинах за умовами укладеного договору, і після ухвалення судового рішення. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:  В. В. Оніщук

Судді:  С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук