ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 р. 	Справа № 480/3667/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 22.09.20 року по справі № 480/3667/20
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив суд:
- визнати дії Головного управління Понсійного фонду України в Сумській області щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.03.2017 протиправними;
-зобовязати Головне управління Понсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної пенсії за вислугу років без обмежень граничного розміру пенсій з урахуванням проведених виплат з 01.03.2017.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно обмежив розмір максимальний розмір пенсії, який підлягає виплаті. Зазначає, що позивачу станом на 01.03.2017 збільшено розмір пенсії з 10486,43 грн. до 12956,53 грн., але відповідачем неправомірно обмежено сумою 10740,00 грн. Неправомірне обмеження здійснено відповідачем і після проведеного перерахунку з 01.03.2018, з 01.03.2019, з 01.03.2020 з урахуванням зростанням прожиткового мінімуму для громадян, що втратили працездатність. Таким чином з 01.03.2017 позивач отримує занижену суму пенсії. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не прийняв до уваги п. 2 Прикінцевих положень Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивачу у 1992 році призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику авіації та льотно-випробувального складу цивільної авіації.
Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, враховуючи те, що з 01.03.2017, 01.03.2018, 01.03.2019, 01.03.2020 відповідачем обмежується сума виплати пенсії.
Відповідач листом від 29.05.2020 №1726-2123/Щ-02/8-1800/20 повідомив позивача про те, що відповідно до норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до 01 жовтня 2011 року. Разом з тим, пенсіонерам, яким пенсія призначена до 01 жовтня 2011 року та перевищує встановлений цим Законом максимальний розмір, пенсія виплачується без індексації, без проведення передбачених законодавством перерахунків до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.
На підставі вказаного відповідач, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №713 від 09.08.2005, здійснював станом на 01.03.2017, 01.03.2018, 01.03.2019, 01.03.2020 перерахунок пенсії позивачу, тому з 01.03.2017 розмір пенсії склав  12956,53 грн., з 01.03.2018 - 17759,48 грн., з 01.03.2019 - 22161,52 грн., з 01.03.2020- 26242,05 грн., але при виплаті пенсії обмежував таку суму розміром 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, тому виплачував таку пенсію станом на  01.03.2017 з розміру 10740 грн, з 01.03.2018 - 13730 грн, з 01.07.2019 - 14970 грн, з 01.03.2020 - 16380 грн (а.с.10).
Не погодившись з розміром нарахованої пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За змістом статті 52 Закону України від 5.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №№1788-ХІІ) /у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії/ право на пенсію за вислугу років мають окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу. 
У статті 54 Закону №№1788-ХІІ визначено, що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
За приписами пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9.08.2005 №713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. 
За змістом частини першої статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" /надалі - Закон №3668-VI/ (у редакції, чинній до 1.01.2016) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", що набрав чинності з 1.01.2016, частину першу статті 2 Закону №3668-VI доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень".
При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", що набув чинності з 01.01.2017, у другому реченні частини першої статті 2 Закону №3668-VI  слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року". 
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. 
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Законами №№ 3668-VI, 911-VIII, 1774-VIII було внесено зміни до низки інших законів, зокрема до частини третьої статті 85 Закону №1788-ХІІ та частини третьої статті 27 Закону України від 9.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Так, відповідно до частини третьої статті 85 Закону №1788-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. 
Так само, частиною третьою статті 27 Закону №1058-IV визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. 
Матеріалами справи встановлено, що після проведених перерахунків пенсії ОСОБА_1 її розмір склав:
- з 01.03.2017 - 12956,53 грн., фактично виплата здійснена у розмірі 10740,00 грн.;
- з 01.03.2018 - 17759,48 грн., фактично виплата здійснена у розмірі 13730,00 грн.;
- з 01.03.2019 - 22161,52 грн., фактично виплата здійснена у розмірі 14970,00 грн;
- з 01.03.2020 - 26242,05 грн., фактично виплата здійснена у розмірі 16380,00 грн
Колегія суддів враховує, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом №3668-VI, що набрав чинності з 01.10.2011.
Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19 дійшов висновку, що наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки їх дія розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом тощо).
Положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону №3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
З аналізу пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI вбачається, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії. 
У цій справі пенсія позивача перевищила максимальний розмір, встановлений Законом №3668-VI, лише починаючи з 01.03.2018, внаслідок її перерахунку.
Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія ОСОБА_1 не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, колегія суддів приходить до висновку, що на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI.
Аналогічний висновок щодо правозастосування у спірних відносинах викладено у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №580/234/19 та він враховується судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України. 
Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було передбачено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у таких розмірах: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.
Отже, пенсія ОСОБА_1 до виплати з 01.03.2017 не могла перевищувати суму у розмірі 12470,00 грн, з 1.05.2017 - 13120,00 грн, з 1.12.2017 - 13730,00 грн. 
Разом з цим, як підтверджено матеріалами справи, у період з 01.03.2017 позивачу виплачувалась пенсія у розмірі 10740,00 грн, тоді як розмір нарахованої пенсії з 01.03.2017 становив 12956,53 грн /а.с. 10/. 
Колегія суддів зазначає, що обмежуючи розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 у період з 01.03.2017 по 31.12.2017 відповідач застосовував положення Закону №3668-VI з урахуванням змін, внесених законами №№ 911-VIII, 1774-VIII, якими максимальний розмір пенсії було обмежено не десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, а конкретною сумою - 10740,00 грн. 
Водночас, у Прикінцевих положеннях Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016. 
ОСОБА_1 пенсія призначена у 1992 році.
Верховний Суд у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19 констатував правомірність обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, однак не розглядав питання щодо обмеження пенсії у період з 01.03.2017 по 31.12.2017 конкретною сумою у розмірі 10740,00 грн. 
Так, у пункті 42 зазначеної постанови Верховний Суд встановив, що пенсія позивачу з 01.03.2017 виплачувалась у розмірі 12579,65 грн, тобто без обмеження її сумою у розмірі 10740,00 грн на підставі законів №№ 911-VIII, 1774-VIII. 
Разом з цим, у цій справі встановлено, що пенсія ОСОБА_1 з 01.01.2017 обмежена конкретною сумою, а саме - 10740,00 грн, а не десятьма розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 
За вищевикладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що правомірним у спірних відносинах є обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. Виходячи з того, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у 2017 році було визначено у розмірах, що перевищують суму 10740,00 грн, обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 до виплати цією сумою є протиправним. 
Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, колегія суддів приходить до висновку  про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково, а саме - в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача до виплати за період з 01.03.2017 по 31.12.2017 сумою у розмірі 10740,00 грн, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за цей період у розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, визначених статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та провести виплати з урахуванням фактично сплачених сум за цей період. 
Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 по справі № 480/3667/20 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.03.2017 по 31.12.2017 сумою у розмірі 10740,00 грн. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2017 по 31.12.2017 без обмежень граничного розміру, та проведеня виплат з урахуванням фактично сплачених сум за цей період.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у вказаній частині задовольнити.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 до виплати за період з 01.03.2017 по 31.12.2017 сумою у розмірі 10740,00 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2017 по 31.12.2017 у розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, визначених статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", та провести виплати з урахуванням фактично сплачених сум за цей період.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 по справі № 480/3667/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова