ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6751/19                                                             Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Дудін С.О.                                                                                                                                                              Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 25 березня 2021 року                                                                                             м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Мельничука В.П., Оксененка О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просив суд:
- визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №51 від 23.09.2019 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 11.09.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 05.03.1986 по 15.05.1986 в розмірі 1414 крб. 20 коп. : 10 днів х 30 календарних днів без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням уже проведених виплат.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Фастівським МРВ ГУМВС України в Київській області 31.07.1996 (а.с.24-25).
Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія № 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Київською обласною адміністрацією 27.04.2000 та вкладкою до нього № НОМЕР_3 (а.с.22).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого ФЕВ ГУ МВС України у Київській області 23.05.2000, позивач має статус інваліда війни 2 групи (а.с.23).
Як вбачається з пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 від 29.08.2011, позивач є пенсіонером, вид пенсії: по інвалідності (а.с.23).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 у справі №320/5313/19 зобов`язано Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України у Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошового забезпечення за службу у зоні відчуження з 06 травня 1986 року по 15 травня 1986 року в сумі 1123,50 крб., а саме одноразову винагороду у розмірі 660,00 крб., премію у розмірі 400,00 крб., добові у сумі 35,00 крб. та кошти на харчування у сумі 28,50 крб. 
Крім того, зобов`язано Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України у Київській області видати ОСОБА_1 нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення за період з 06 травня 1986 року по 15 травня 1986 року за службу у зоні відчуження з урахуванням таких виплат: одноразової винагороди у розмірі 660,00 крб., премії у розмірі 400,00 крб., добових у сумі 35,00 крб. та коштів на харчування у розмірі 28,50 крб. для подачі до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області для здійснення перерахунку пенсії (а.с.16-21).
На виконання цього судового рішення Фастівським міським відділом (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області було видано довідку від 09.09.2019 №4765 (а.с.13).
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії від 11.09.2019, у якій позивач просив відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно довідки про заробітну плату від 09.09.2019 №4765 за роботу в зоні відчуження в період з 1986 по 1990 рр.
До вказаної заяви позивачем додано вищевказану довідку Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області від 09.09.2019 №4765.
Фастівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 16.09.209 №144/О-01 повідомив позивачу про необхідність звернення із заявою про перерахунок пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області за результатами розгляду поданих позивачем документів було прийнято рішення №52 від 23.09.2019, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.
Так, відповідач у вказаному рішенні зазначив, що відповідно до наданої позивачем довідки від 09.09.2019 №4765 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в м. Чорнобилі з 06.05.1986 по 15.05.1986, ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження була виплачена заробітна плата в сумі 1414 крб. 20 коп., з урахуванням коефіцієнта кратності 3 відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7. 
До складу заробітної плати увійшли: збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження в 1986 році – 78,00 крб., оплата праці за дні роботи в зоні відчуження в 1986 році – 212,70 крб., премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986 році (із зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати) – 400,00 крб. по рішенню суду, інші виплати та надбавки (за роботу у нічний час, за класність тощо із зазначенням розміру та підстави виплати) – за радіоактивне випромінювання за період з 06.05.1986 по 15.05.1986 – 600,00 крб., одноразова виплата  + 35,00 крб., добові + 28,50 крб. на харчування по  рішенню суду.
Відповідач вказав на те, що зазначена довідка видана на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 у справі №320/5313/18, яка не містить підстав для врахування при обчисленні розміру пенсії, а позивачем не надані первинні документи, внаслідок чого підстави для перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки відсутні.
Не погоджуючись зі спірним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки від 09.09.2019 №4765, виданої Фастівським міським відділом (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області, оскільки не всі зазначені в цій довідці кошти є підтвердженими розрахунковими документами та фактично отримані позивачем.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з ч. 1 ст. 49 вказаного Закону пенсії особам, віднесеним до категорій потерпілих від Чорнобильської катастрофи 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.    
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений у Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі - Порядок № 1210).
За змістом пп. 3 п. 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Відповідно до п. 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до заяви про перерахунок пенсії від 11.09.2019 довідку Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області від 09.09.2019 №4765.
У вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_1 працював у зоні відчуження у м. Чорнобилі у період з 06.05.1986 по 15.05.1986 (10 днів). Посадовий оклад 100,00 крб., звання 120,00 крб., за вислугу років 22,00 крб. згідно особових рахунків виплачена заробітна плата (грошове забезпечення) у сумі 290 крб. 70 коп. Донараховано за рішенням суду одноразову виплату 1123 крб. 50 коп. на підставі рішення суду з урахуванням кратності 3 відповідно до постанови Ради Міністрів  УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 “Про умов оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища”.
У довідці зазначено, що фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, з якої визначається пенсію становить 1414,20 крб., з яких:
-збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження в 1986 році - 78,00 крб.;
- оплата праці за дні роботи в зоні відчуження в 1986 році – 212,70 крб.;
- премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986 році (із зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати) – 400,00 крб. по рішенню суду;
- інші виплати та надбавки (за роботу у нічний час, за класність тощо із зазначенням розміру та підстави виплати) – за радіоактивне випромінювання за період з 06.05.1986 по 15.05.1986 – 600,00 крб., одноразова виплата  + 35,00 крб., добові + 28,50 крб. на харчування по рішенню суду.
Вказана довідка була видана на виконання вищевказаного рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 у справі №320/5313/19.
Зі змісту довідки від 09.09.2019 №4765 вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до особових рахунків була виплачена заробітна плата у розмірі 290 крб.70 коп.  та на підставі рішення суду донараховано одноразову виплату у розмірі 1123 гр.50 коп.
З огляду на вказані вище норми права, зазначена довідка, яка містить відомості про розмір заробітної плати за період роботи в зоні відчуження за період з 06.05.1986 по 15.05.1986 є документом, на підставі якого може бути обчислений розмір пенсії позивача . 
Пунктом 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення    (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії. Такі перевірки не є плановими, а тому можуть проводитись Пенсійним фондом в будь-який час. Пенсійний фонд проводить зустрічну перевірку на підставі первинних бухгалтерських документів, за результатами якої складається акт перевірки щодо достовірності довідки про заробітну плату. У разі встановлення розбіжностей у сумах з наданим документом вираховується сума надміру сплачених коштів (переплата) або ж здійснюється перерахунок пенсії з метою її підвищення.
Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС, проведення фактичних перевірок тощо. 
Водночас, матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій, чи будь- яких інших активних дій з боку відповідача. 
При цьому, обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів за 1986 рік, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати та відрядження позивача у зону відчуження, за часів існування Радянського Союзу, де всі документи та сама подія - аварія на ЧАЕС були тривалий час засекречені, не може бути покладено на позивача, як і поставлено під сумнів їх існування, адже наслідки у вигляді ушкодженого здоров`я, причинний зв`язок втрати якого поставлено в пряму залежність від участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС уповноваженими та компетентним органами, є тим прямим та безперечним доказом, який свідчить про наявність права на отримання належного рівня пенсійного та соціального забезпечення як такого.
Отже, колегія суддів відхиляє твердження відповідача про непідтвердження первинними документами відомостей, що містяться в довідці, оскільки відповідачем не проводилась перевірка щодо достовірності відображених сум. 
До того ж, вказана довідка видана на підставі судового рішення, яке є обов`язковим до виконання, і до неї внесені саме ті складові, які зобов`язано судом.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Надаючи оцінку доводам учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року – скасувати і прийняти нову постанову суду, якою позовні вимоги задовольнити. 
Визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №51 від 23.09.2019 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 11.09.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 05.03.1986 по 15.05.1986 в розмірі 1414 крб. 20 коп. : 10 днів х 30 календарних днів без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням уже проведених виплат.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                                Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Мельничук В.П.

 Оксененко О.М.