ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5437/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                 Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерпроект" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту 03.09.2020) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до товариство з обмеженою відповідальністю "Майстерпроект" про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерпроект», в якому просило суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень паркінгу житлового будинку, управління якого здійснює позивач, розташованого за адресою: вул. Митрополита Василя Липківського, 33-А у Солом`янському районі м. Києва до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом знеструмлення електроживлення та накладення печаток на двері та розподільчі електрощити паркінгу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задоволено у повному обсязі. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він не являється власником чи користувачем житлового будинку та розташованих в ньому приміщень, а лише надає послуги з управління багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 33а на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирного будинку від 17 квітня 2019 року, укладеного з ОСББ «Адамант 33А».
З огляду на викладене, апелянт вважає, що не являється належним відповідачем у даній справі. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду 23.12.2020 від позивача надійшов  відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивачем щодо задоволення апеляційної скарги заперечено, зазначено, що відповідачем не усунуто порушень законодавства що слугували підставою для вжиття заходів реагування. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві проведено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ТОВ «МАЙСТЕРПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 34003549), адреса: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 33-А.
За результатами перевірки складено Акт перевірки щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 10 грудня 2019 року №1010 (далі по тексту - Акт перевірки).
Проведеною перевіркою встановлено порушення Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 року №1417 (далі по тексту - ППБУ) та Кодексу цивільного захисту України, а саме:
1) пункту 1.1 глави 1 розділу V ППБУ - не підтверджено, що системи протипожежного захисту (проти димного захисту, пожежогасіння, пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу) знаходяться у справному стані та утримуються в постійній готовності до виконання роботи;
2) пункту 1.1 глави 1 розділу V ППБУ - в житловому будинку допускається експлуатація елементів системи оповіщення (гучномовців) закритих поліетиленом;
3) пункту 1.4 глави 1 розділу V ППБУ - не підтверджено проведення перевірки відповідності систем протипожежного захисту;
4) підпункту 2 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ - пожежні кран - комплекти не укомплектовані пожежними рукавами однакового з ним діаметра та стволами;
5) підпункту 8 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ - на дверцятах пожежної шафки із зовнішнього боку не вказані після літерного індексу «ПК» порядковий номер крана та номер телефону для виклику пожежно - рятувальних підрозділів;
6) підпункту 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ -   не здійснюється технічне обслуговування і перевірка пожежних кранів на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування пожежних кран - комплектів;
7) пункту 3.9 розділу V ППБУ - приміщення будинку та паркінгу не забезпечені необхідною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками);
8) пункту 2.3 розділу V ППБУ - біля входу в приміщення насосної станції не розміщено напис (табло) «Пожежна насосна станція» з освітленням уночі;
9) пункту 2.3 розділу V ППБУ - у приміщенні насосної станції не вивішені загальні схеми протипожежного водопостачання та схеми обв`язки насосів. На кожній засувці і пожежному насосі - підвищувачі не розміщена інформація про їх призначення. Не визначено порядок увімкнення насосів - підвищення згідно інструкції;
10) пункту 2.3 глави 2 розділу V ППБУ - електрифіковані засувки не перевіряються не рідше двох разів на рік, а пожежні насоси - щомісяця. Не рідше одного разу на місяць не перевіряється надійність переведення пожежних насосів з основного на резервне електропостачання з реєстрацією результатів у журналі;
11) пункту 1.20 глави 2 розділу ІV ППБУ - не надані підтверджуючі матеріали щодо проведення заміру опору ізоляції і перевірки спрацювання приладів захисту електричних мереж від короткого замикання;
12) пункту 1.21 глави 1 розділу ІV ППБУ - не надані підтверджуючі матеріали щодо захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;
13) пункту 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - не всі протипожежні двері ліфтових холів та технічних приміщень забезпечені пристроями для самознищення;
14) пункту 1.6 глави 1 розділу ІV ППБУ - з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів в паркінгу та технічних приміщеннях виконано не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;
15) пункту 5 розділу ІІ ППБУ - не розроблені і не вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі (офісні приміщення на 3 поверсі);
16) пункту 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - двері евакуаційних виходів та двері на шляхах евакуації в житловому будинку та паркінгу зачинено на замки які не відчиняються зсередини без ключа;
17) пункту 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - в загальних коридорах, сходових клітинах поверхів (19, 23 поверх) та на технічному поверсі допускається захаращення шляхів евакуації та евакуаційних виходів сміттям та матеріальними цінностями;
18) пункту 1.12 глави 1 розділу ІV ППБУ - не надані акти проведення прихованих робіт по прокладенню електропроводки над підвісними стелями (25 поверх);
19) пункту 1.2 глави 1 розділу ІІІ ППБУ - на території житлового будинку та паркінгу допускається розміщення звалища горючих відходів;
20) пункту 1.8 глави 1 розділу ІV ППБУ - допускається експлуатація та влаштування тимчасових ділянок електромереж (паркінг, кімната охоронця);
21) абзацу 2 пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ, пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - на сходових клітках типу Н1 допускається встановлення приладів опалення на висоті менше ніж 2,2 метри, що перешкоджає вільній евакуації людей;
22) пункту 8 розділу ІІ ППБУ - приміщення житлового будинку та паркінгу не забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO ISO 6309:1987, IDT);
23) пункту 2.12 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - приміщення електрощитової та вентиляційної камери використовуються не за призначенням, допускається розміщення в ній сторонніх предметів;
24) пункту 1.8 глави 1 розділу ІІІ ППБУ - ворота в їзду на територію житлового будинку, які відчиняються за допомогою електропривода, не мають пристосування (пристроїв), які дозволяють відчиняти їх вручну;
25) пункту 2.4 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - в житловому будинку не забезпечено клас вогнестійкості за ознакою Е1 проходок електричних кабелів та інженерного обладнання будинку через огороджувальні конструкції з нормованою межею вогнестійкості;
26) пункту 2.12 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - двері технічних поверхів, електрощитових та підвалів не утримуються зачиненими. На дверях не вказано місце зберігання ключів;
27) пункту 2.22 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - житловий будинок не забезпечений адресним вказівником освітлюваним у темний час доби;
28) пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - на шляхах евакуації (вихід на сходову клітку типу Н1) влаштовано пороги більше 0,05 м;
29) абзацу 2 пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ, пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - тип заповнення прорізів в огороджувальних конструкціях шахт (ніш) для прокладання комунікацій не відповідає класу вогнестійкості ЕІ30;
30) абзацу 2 пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ, пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - ширина сходових маршів сходових кліток типу Н1 менше 1,2 м;
31) абзацу 2 пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ, пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - в житловому будинку приміщення громадського призначення на 1, 2, 3 поверхах не мають входи та евакуаційні виходи, ізольовані від житлової частини будинку;
32) абзацу 2 пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ, пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - відсутні двері сходових кліток типу СК 1 в приміщеннях паркінгу;
33) абзацу 2 пункту 2.3 глави 2 розділу ІІІ, пункту 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - ширина сходових маршів сходових кліток типу СК 1 в приміщеннях паркінгу менше 1,2 м;
34) пункту 2.33 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - не підтверджено проведення розрахунків часу евакуації людей у разі пожежі відповідно до ГОСТ 12.1.004-91 «Пожарная безопасность. Общие требования»;
35) пункту 4 розділу І, пункту 22 розділу ІІ, пункту 2.36 глави 2 розділу ІІІ ППБУ - відсутнє маркування піктограмою дверей пожежних ліфтів з боку ліфтового холу та дверей ліфтового холу пожежних ліфтів з боку коридорів;
36) пункту 4 розділу І, пункту 22 розділу 2, пункту 1.3 глави 1 розділу ІІІ ППБУ - не забезпечено можливість проїзду пожежних машин до будинку і доступ пожежників з авто драбин і автопідйомників у будь - яку квартиру чи приміщення.
Факт допущення відповідачем вище перелічених порушень підтверджується наявними у матеріалах справи фотознімками, а вищевказаними нормативно-правовими актами визначені вимоги, які було порушено ним.
У зв`язку з існуванням безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про застосування до відповідача заходів реагування, шляхом повного зупинення експлуатації приміщень, будівель, та споруд.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон 877-V).
Так, згідно зі статтею 1, частиною п`ятою статті 4, частини першої статті 5, частини першої статті 6, частини сьомої статті 7 Закону 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.
Абзацом третім частини першої статті 6 наведеного Закону встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).
Підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов`язкової звітності, поданих суб`єктом господарювання; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
Відповідно до статті 1 Кодексу цивільного захисту України він регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Статтею 64 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
Згідно зі статтею 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.
Частиною другою статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
З аналізу викладених положень, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417 затверджено Правила пожежної безпеки в Україні, які є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.
Вказані Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд.
Згідно пунктів 1, 2, 3 розділу ІІ Правил пожежної безпеки в Україні, діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств та об`єктів.
Керівник підприємства повинен визначити обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту.
Обов`язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту передбачаються у посадових інструкціях, обов`язках, положеннях про підрозділ.
На кожному об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) повинен бути встановлений протипожежний режим.
Відповідно до пункту 6 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні у разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ, організацій покладається на їх керівників та уповноважених керівниками осіб, а також орендарів, обов`язки яких щодо дотримання правил пожежної безпеки повинні бути узгоджені умовами договору.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, встановлені перевіркою порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, призводять до загрози життю та здоров`ю людей у випадку виникнення пожежі, є суттєвими, оскільки можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природного середовища, та, в свою чергу, можуть створювати і небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі.
Згідно визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.
Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №580/31/19.
Відповідно до змісту апеляційної скарги, відповідач щодо застосування відносно нього заходів реагування заперечує, оскільки він на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирного будинку від 17 квітня 2019 року, укладеного з ОСББ «Адамант 33А» надає співвласникам послуги з управління багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 33а, та власником чи користувачем вказаної будівлі не являється. 
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. 
Приписами частини першої статті 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» встановлено, що управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько - побутових потреб.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні);  2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Частинами третьою та четвертою статті 8 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що управитель багатоквартирного будинку має право:
1) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг;
2) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з експлуатацією спільного майна, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт;
3) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлових послуг;
4) отримувати інформацію від споживачів про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;
5) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку надавати в оренду, встановлювати сервітут щодо спільного майна багатоквартирного будинку;
6) доступу до приміщень, будинків і споруд для ліквідації аварій, усунення неполадок, що виникли у санітарно-технічному та інженерному обладнанні, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів у порядку, визначеному законодавством і договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком;
7) вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором;
8) утворювати системи управління якістю та проводити їх сертифікацію відповідно до національних або міжнародних стандартів акредитованими органами із сертифікації;
9) у випадках та порядку, передбачених договором, припинити/призупинити надання послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний:
1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг;
2) від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків;
3) вести і зберігати технічну та іншу встановлену законом та/або договором документацію багатоквартирного будинку;
4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку;
5) у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, забезпечувати виконання умов договорів та контроль якості цих послуг;
6) укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг;
7) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку;
8) у разі прийняття відповідного рішення співвласниками багатоквартирного будинку приймати на банківський рахунок, відкритий для розрахунків за окремим багатоквартирним будинком для цієї мети, внески на проведення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, орендну плату і плату за сервітути та забезпечувати проведення відповідних розрахунків, а також на запит будь-якого співвласника багатоквартирного будинку, який перебуває в його управлінні, надавати інформацію про рух коштів на відповідному рахунку;
9) вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором;
10) щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, як управляюча компанія, утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну і іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного ремонтів та утримання, забезпечує відповідне утримання, а тому несе відповідальність за безпечну експлуатацію та технічне обслуговування систем протипожежної безпеки згідно з вимогами чинного законодавства та зобов`язаний вживати заходи для їх своєчасного ремонту та огляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 815/7070/15 та від 24 січня 2020 року у справі № 815/6104/15.
Як вбачається з матерів справи  відповідачем як при вирішенні спору судом першої інстанції так і в апеляційній скарзі посилається на часткове усунення ним порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
В підтвердження чого до матерів справи надано технічну та іншу бухгалтерську документацію. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що задовольняючи позов суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що свідчать про часткове усунення виявлених раніш порушень. 
Поряд із цим, як вірно зазначено судом першої інстанції, усунення виявлених раніше порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки здійснюється може бути встановлено лише за результатами проведення таким органом позапланових заходів (перевірки).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №826/15768/18 (адміністративне провадження №К/9901/28436/19).
Матеріали справи не містять такої заяви та не містять висновку позивача, що відповідач усунув зафіксовані в акті перевірки порушення, відтак, доводи відповідача про відсутність порушень не підтверджені належними доказами.
З огляду на викладені обставини,  колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень паркінгу житлового будинку, управління якого здійснює ТОВ «Майстерпроект», розташованого за адресою: вул. Митрополита Василя Липківського, 33-А у Солом`янському районі м. Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки. 
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерпроект" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до товариство з обмеженою відповідальністю "Майстерпроект" про застосування заходів реагування залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                О. О. Беспалов
Суддя                                                                                            В. Ю. Ключкович
Суддя                                                                                            А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 28.01.2021року)