Справа № 345/3670/20 
Провадження № 22-ц/4808/350/21 
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Кулаєць Б.О. 21 грудня 2020 року в м. Калуші у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду від 1 лютого 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На даний час цієї суми не достатньо для задоволення соціально-побутових потреб сина, який навчається в школі та потребує щоразу все більше витрат.
ОСОБА_3 має статус дитини з інвалідністю, перебуває на диспансерному обліку з 31 січня 2013 року з діагнозом ПППФ органічного генезу з грубим поведінковим порушенням та асоціальною поведінкою, ЗНМ ІІ рівня, яка обумовлена зниженням інтелекту, сенсомоторна алалія. Позивачу важко утримувати сина, а розмір аліментів, які сплачує відповідач, недостатній для задоволення всіх потреб дитини, крім того, нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом на дітей такого віку.
ОСОБА_1 є здоровою працездатною людиною. Постійно працює, інших утриманців немає.
Виходячи із зазначеного, позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа від 1 лютого 2007 року на її користь на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини від усіх заробітків, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму, на тверду грошову суму у розмірі 3000,00 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Попередній виконавчий лист відкликати.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 грудня 2020 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 1 лютого 2007 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх доходів на тверду грошову суму 2000,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Стягнення аліментів в новому розмірі вирішено розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Калуського міськрайонного суду від 1 лютого 2007 року та відкликавши у зв`язку з цим виконавчий лист №2-347/2007 від 1 лютого 2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині визначення розміру аліментів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим.
На думку апелянта, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів повністю проігноровано його матеріальний стан. Вказує, що він працює у ТОВ «Смарт Трейд Технолоджіс» охоронцем, розмір його заробітної плати складає 5100,00 грн., а після вирахування податків - 4105,50 грн.
Посилаючись на частину першу статті 68 та статтю 70 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначає, що із його заробітної плати може бути стягнуто не більш як 50% її розміру, тобто не більше 2052,75 грн. Разом з тим, аліментне зобов`язання на утримання сина не є єдиним. Так, рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 грудня 2020 року з нього стягуються аліменти і на утримання позивача у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Тобто загальний розмір аліментів складає 3000,00 грн. щомісячно, що значно перевищує 50% його заробітної плати.
Крім того, у нього наявні проблеми із здоров`ям, серед яких хвороба хребта, яка не дає йому можливості виконувати роботи, пов`язані з фізичним навантаженням.
Також судом першої інстанції при розгляді даної справи безпідставно були відкинуті його посилання на антисоціальний спосіб життя позивача – зловживання спиртними напоями, за що вона тричі притягалась до адміністративної відповідальності.
Більше того, потреби на лікування дитини є предметом іншого позову – про стягнення додаткових витрат на утримання дитини і такі не підтверджені жодними доказами.
Зважаючи на вищенаведені обставини, просить змінити рішення Калуського міськрайонного суду від 21 грудня 2020 року в частині розміру аліментів, визначивши їх розмір в сумі 1370,00 грн. щомісячно.
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що відповідачем не надано жодних доказів неспроможності сплачувати аліменти у визначеній судом першої інстанції сумі. А посилання на проблеми зі здоров`ям є голослівними, оскільки докази, надані на їх підтвердження стосуються хронічних захворювань у стані ремісії, які не призводять до значної та постійної втрати працездатності. Апелювання відповідача на асоціальну поведінку позивача спростовується доказами, наявними у матеріалах справи. З огляду на наведене просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 24 травня 2006 року (а.с. 11).
Відповідно до копії виконавчого листа №2-347/2007 від 1 лютого 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту населення, ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, йому призначено державну соціальну допомогу, законним представником є ОСОБА_2 (а.с. 5).
Згідно копії витягу з Протоколу №35 від 6 серпня 2013 року засідання ЛКК ОПНЛ №3, дитяче відділення ОСОБА_3 встановлено діагноз: помірне порушення пізнавальної функції органічного генезу з первазивною поведінкою та соціальною дезадаптацією. Супутні захворювання: ЗНМ ІІ рівня, сенсомоторна алілія (а.с. 7).
Копіями виписок з медичної карти хворого ОСОБА_3 підтверджується, що він перебуває на «Д» обліку з 31 січня 2013 року з діагнозом: ПППФ органічного генезу з грубим поведінковим порушенням та асоціальною поведінкою, був на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ОДКЛ з 11 листопада 2008 року по 15 листопада 2008 року, в райпсихлікарні знаходився з 2 липня 2013 року по 6 серпня 2013 року та з 9 липня 2015 року по 14 липня 2015 року (а.с. 8-10, 53, 55).
У відповідності до копії витягу з медичної карти хворого ОСОБА_3 встановлено, що він перебуває на «Д» обліку в дитячого лікаря психіатра з діагнозом: F 06,7 і у зв`язку із нездатністю до самообслуговування та високою мірою втрати здоров`я, потребує постійного стороннього догляду та корекції в лікуванні (а.с. 16).
З Довідки Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 24 червня 2020 року за №414 встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в них на обліку і їй призначено допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку на догляд за нею з 12 серпня 2013 року до 1 вересня 2021 року (а.с. 12), а з Довідки цього ж органу №282 від 20 липня 2020 року вбачається, що розмір вказаної допомоги становить 2255,60 грн. (а.с. 13).
Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №22892 від 16 листопада 2020 року ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 37).
Згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_2 на даний час не працює, звільнена з 10 жовтня 2017 (а.с. 49-50)
Відповідач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Смарт Трейд Технолоджіс» на посаді охоронця з 8 вересня 2020 року, розмір його мінімальної заробітної плати становить 5100 грн., що підтверджується Довідкою №14/23 від 9 листопада 2020 року (а.с. 32).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №231612107 від 9 листопада 2020 року у ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно відсутнє (а.с. 34).
З відповіді Служби у справах дітей №М-58 від 7 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 створено задовільні умови для проживання та розвитку. Мати цікавиться навчанням дитини на належному рівні, додатково постійно займається з сином, підтримує контакт з педагогами. Дитина гуляє на прибудинковому майданчику та має деяких друзів, впродовж двох років відвідував тренажерний зал. При спілкуванні з сусідами факт вживання алкоголю ОСОБА_2 не підтвердився (а.с. 39-40).
Відповідно до копії характеристики учня 6-Б класу ОСОБА_3 останній зарахований учнем Калуської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 у жовтні 2018 року. Має вади психічного розвитку, навчається на індивідуальній формі. Жодного разу не перебував у квартирі сам, уроки проходять у присутності мами. Матері у стані алкогольного сп`яніння не бачили, у квартирі чисто та тепло. Дитина чисто і охайно одягнена, у присутності матері веде себе слухняно і адекватно. Батько дитини жодного разу не дзвонив, не відвідував школу та не цікавився навчанням сина (а.с. 41).
З копій Висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 5 вересня 2018 року №27 та Висновку про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 22 травня 2019 року ОСОБА_3 рекомендовано навчальну програму для дітей із затримкою психічного розвитку, за умов інклюзивного навчання потребує проведення корекційно-розвиткових занять (а.с. 42-44, 45-46).
До апеляційної скарги апелянтом також долучено висновок КТ головного мозку від 5 вересня 2013 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки незначно вираженої дисциркуляторної енцефалопатії (а.с. 80), висновок КТ і мультипланарні реконструкції поперекового відділу хребта від 18 вересня 2019 року, за висновками яких у ОСОБА_1 дегенеративно-дистрофічні зміни поперекового відділу хребта по типу остеохондрозу і помірного остеопорозу. Спондилоартроз І ст. на рівні L1-L4. Артроз обох крижово-клубових з`єднань (а.с. 81) та Виписку з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а.с. 82-83).
ОСОБА_2 до відзиву на апеляційну скаргу долучено Висновок оцінки потреб сім`ї, проведений КМЦСССДМ 20 січня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 старається максимально задовольнити потреби сина ОСОБА_3 , але існує потреба коштів на операцію дитини.
Задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан сторін та дитини, а тому вважав доцільним збільшення розміру аліментів до 2000,00 грн. щомісячно.
Апеляційний суд погоджується із такими висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
В силу вимог частини першої статті 3 та частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно статті 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів) встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII (чинний на момент звернення з позовом про зміну розміру аліментів) частину другу статті 182 СК України викладено у наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів».
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
При цьому закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про те, що визначена попереднім рішенням суду сума аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх заробітків відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину є недостатньою для утримання дитини, а наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами сина дають підстави для збільшення розміру аліментів.
Твердження апелянта про те, що за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем він не має можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі визначеному оскаржуваним рішенням, є необґрунтованими.
Так, на підтвердження стану здоров`я апелянт надав висновок КТ головного мозку від 5 вересня 2013 року, згідно якого у нього виявлено ознаки незначно вираженої дисциркуляторної енцефалопатії (а.с. 80), висновок КТ і мультипланарні реконструкції поперекового відділу хребта від 18 вересня 2019 року, за висновками яких у ОСОБА_1 дегенеративно-дистрофічні зміни поперекового відділу хребта по типу остеохондрозу і помірного остеопорозу. Спондилоартроз І ст. на рівні L1-L4. Артроз обох крижово-клубових з`єднань (а.с. 81) та Виписку з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а.с. 82-83). Однак, дані докази не є достатніми для висновку про те, що за своїм станом здоров`я апелянт не має можливості утримувати свого сина, оскільки з них не вбачається заборони йому працювати, а тому не існує перешкод для виконання ним обов`язку по утриманню дитини.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що апелянт сплачує аліменти у розмірі 1000,00 грн. і на утримання позивача, у зв`язку з чим розмір аліментів на утримання позивача та сина в порушення частини другої статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» становлять більш як 50% заробітної плати також не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки згідно Довідки ТОВ «Смарт Трейд Технолоджіс» мінімальна заробітна плата відповідача становить 5100,00 грн., а згідно положень частини третьої статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.
Не знайшли свого підтвердження і посилання апелянта на неналежне виконання матір`ю ОСОБА_2 своїх материнських обов`язків та зловживання нею спиртними напоями, оскільки спростовані доказами, наявними в матеріалах справи, серед яких копія відповіді Служби у справах дітей №М-58 від 7 травня 2020 року, копія Акту обстеження матеріально-побутових умов від 6 травня 2020 року, копія Характеристики учня 6-б класу Калуської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 ОСОБА_3 та копіями висновків інклюзивно-ресурсного центру Калуської міської ради від 5 вересня 2018 року та 22 травня 2019 року, копією індивідуальної програми реабілітації інваліда №158/107 від 28 серпня 2019 року (а.с. 39-46).
Будь-які інші докази, які б впливали на змогу апелянта сплачувати аліменти у визначеному оскаржуваним судовим рішенням розмірі, в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 21 грудня 2020 року - без змін.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 21 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О. Томин 
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 17 березня 2021 року.