ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1226/20 Справа № 189/559/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мечетне Покровського району Дніпропетровської області, громадянки України, соціального робітника Покровського територіального центру Покровського району Дніпропетровської області, депутата Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП, ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста /100/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (одна тисяча сімсот гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) в дохід держави.
ОСОБА_1 визнано винуватою в тому, що вона будучи депутатом Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, перебуваючи за місцем виконання представницьких повноважень, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2017 рік, об 11 годині 14 хвилин, 17.04.2020 року подала щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того, ОСОБА_1 будучи депутатом Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, перебуваючи за місцем виконання представницьких повноважень, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2018 рік, об 11 годині 26 хвилин, 17.04.2020 року подала щорічну декларацію за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вказані матеріали об`єднані в одне провадження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 чт.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обставини зазначені в протоколах не відповідають дійсності. Вважає, що остільки, на виконання вимог діючого станом на 14.05.2013 — 04.03.2020 року Закону України “Про статус депутатів місцевих рад” нею було подано до Виконавчого комітету Орлівської сільської ради “Декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру” за 2017 рік — 21.03.2018 року, за 2018 рік — 11.03.2019 року, в паперовій формі, без порушення встановлених строків, відповідно до вимог діючого на час подання декларації закону. Висновки суду вважає невірними.
В апеляційний суд від ОСОБА_1 надійшла заява, про можливість проводити судовий розгляд за її відсутності.
Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являлась за викликами до суду, та виходячи з вимог Закону про необхідність дотримання розумних строків розгляду справ, апеляційний суд вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу по суті.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням про визнання повноважень сільського голови та депутатів Орлівської сільської ради восьмого скликання від 19.11.2015 року були визначені повноваження депутатів Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області восьмого скликання, в тому числі депутата ОСОБА_1 ..
ОСОБА_1 особисто, під підпис була повідомлена про необхідність заповнення електронних та паперових декларацій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2017 рік та 2018 рік, що підтверджується відповідним списком, в якому наявний підпис ОСОБА_1 ..
Отже, їй було добре відомо про необхідність заповнення декларації в електронній формі.
Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №958/29088.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що протоколи про адміністративне правопорушення № 465 та №466 від 28.05.2020 року за яким, ОСОБА_1 без поважних причин, несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2017 рік, о 11 годині 14 хвилин, 17.04.2020 року подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, та поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2018 рік, також о 11 годині 26 хвилин, 17.04.2020 року подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік,- були складені обґрунтовано. Протоколи містять відомості, які знайшли своє повне підтвердження належними та допустимими доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів правильність висновків суду по справі не вбачається. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протягом 14.05.2013 - 04.03.2020 років на депутатів місцевих рад поширювалася одночасно дія двох законів в частині порядку подання декларації: Закону України «Про запобігання корупції» (ст. 45) та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (ч. 3 ст. 8), і тому виникла колізія у законодавстві, яка, на її погляд, повинна бути вирішена на користь особи, є безпідставними з огляду на наступне.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, ЗУ «Про запобігання корупції» є спеціальним по відношенню до ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад». Відповідно до преамбули цього Закону він визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.
Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» згідно преамбули цього Закону відповідно до Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", інших законів України визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.
Таким чином, саме Закон України «Про запобігання корупції» регулює питання, пов`язані, з поданням декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, порядку їх подання, форми, змісту, строків, тощо, що регулюється розділом VII «Фінансовий контроль» Закону. 
Та обставина, що ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» був приведений у відповідність до закону України «Про запобігання корупції» лише у березні 2020 року, жодним чином не звільняє осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від виконання обов`язку з 01.01.2017 року подавати належну декларацію про доходи саме в електронному вигляді шляхом розміщення на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, не скасовує дію самого Закону України «Про запобігання корупції» і не створює колізії.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона подавала щорічну декларацію за 2017 рік у паперовій формі 21.03.2018 року, та за 2018 рік — 11.03.2019 року, тобто без порушення встановлених строків, а тому в її діях, на її думку, відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а безпідставними, оскільки рішення Національного агентства з питань запобігання корупції про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування було належним чином прийняте та оприлюднене, початок роботи системи був визначений з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року, що автоматично зобов`язало осіб, визначених законом, з 01.01.2017 року подавати щорічні декларації саме в електронному вигляді згідно Закону України «Про запобігання корупції» та анулювало обов`язок цих осіб подавати, як раніше, декларацію в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", тобто в паперовому вигляді.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не протягом доби, а через 27 діб з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є необґрунтованими, оскільки згідно вимог Закону днем виявлення правопорушення є день складання і підписання уповноваженою особою протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. 
Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими, не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та обґрунтованості притягнення її до адміністративної відповідальності. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційним переглядом не встановлено. 
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції, як законну, – без змін. 
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
       Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, ч.1 ст. 172-6 КУпАП — залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                                                В.Д. Коваленко