ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 215/3536/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року (головуючий суддя Кальник В.В.)
у справі  № 215/3536/20 
за позовом    ОСОБА_1 
до  начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни
про визнання бездіяльності протиправною і права на соціальний захист на підставі ст. 6,7 КАС України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, в якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка не забезпечила абсолютні фундаментальні права, відмовилася визначити спосіб соціального захисту його інтересів, не підкорилася ст. ст. 46, 48, 92 Конституції України та постановити окрему ухвалу згідно ст. 249 КАС України, зазначивши закон, вимоги якого порушено;
  - визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка виявилася у непідкоренні ч. 1 ст. 12 Пакту про громадянські та політичні права ООН від 16.12.1966 р.;
- визнати протиправною діяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка виявилася у порушенні правового порядку ст. ст. 3, 19, 21, 68, 92 Конституції України». 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Не погодившись з цією ухвалою суду першої інстанції від 15.10.2020, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок такого.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено,  позов залишено без руху та надано термін - п`ять робочих днів  з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. 
Суд виходив з того, що надана суду довідка Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг № 9092 від 01.10.2020 про виплату ОСОБА_1 компенсації як непрацюючій працездатній особі, що доглядає за особою з інвалідністю І групи, з жовтня 2017 року по вересень 2019 року в загальному розмірі 747,07 грн. не відображає фактичний майновий стан позивача, який може мати інші джерела доходу. 
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 про залишення адміністративного позову без руху направлена позивачу засобами поштового зв`язку,  отримана ОСОБА_1 26.09.2020, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.14).
08.10.2020 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1  від 29.09.2020 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, в якій, серед іншого, позивач порушив питання про звільнення його від сплати судового збору, до якої долучив довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради №5509 від 21.09.2020 про отримання щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 , 1939 р.н.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 18.08.2020 та не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.  
Вимоги до змісту та форми позовної заяви містяться в статті 160 КАС України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність належних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача як підстави для звільнення його від сплати судового збору.
За приписами ч.1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема,  якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В спірному випадку суд першої інстанції в ухвалі від 18.08.2020 про залишення позовної заяви без руху обґрунтовано вказав на те, що надана позивачем довідка Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 01.10.2020 не може бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній рік, так як відображає лише інформацію про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати. Доказів того, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивачем суду не надано.
Долучена позивачем до заяви від 29.09.2020 довідка Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради №5509 від 21.09.2020 також не є доказом, що  єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є щомісячні компенсаційні  виплати як непрацюючій працездатній особі, що доглядає за інвалідом 1 групи, тобто належним та достатнім доказом на підтвердження скрутного матеріального становища. 
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд зобов`язаний самостійно витребувати при необхідності відомості щодо матеріального стану позивача, апеляційний суд  вважає безпідставними, оскільки такого обов`язку на суд, у разі вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору, Законом не покладено.
Позивач має самостійно надати до суду переконливі докази, які свідчать про неможливість сплати ним судового збору і лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, позивач повинен про це зазначити у позові, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.
При цьому, суд апеляційної інстанції  вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.
З огляду на викладене, встановивши, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного матеріального стану та відсутності достатніх коштів для сплати судового збору, а також актуальних відомостей щодо розміру річного доходу за весь попередній календарний рік, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.
Згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач не усунув зазначені судом першої інстанції в ухвалі від 18.08.2020 недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов,  діяв обґрунтовано, у відповідності до наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України. 
Також апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення адміністративного позову не позбавляє його права на повторне подання позову до суду в порядку, визначеному законом.
Зважаючи на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно застосовано норми права, передбачені ст. 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року  у справі №215/3536/20 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко