ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 160/2542/20
адміністративне провадження № К/9901/26415/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Головуючого судді - Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента.ЛТД» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у складі судді Златіна С.В. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Дурасової Ю.В. (головуючого), Божко Л.А., Лукманової О.М. у справі №160/2542/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента.ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, про зобов`язання вчинити певні дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вента.ЛТД» (надалі -ТОВ «Вента.ЛТД», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області (надалі - ГУ ДПС у Тернопільській області, відповідач) про зобов`язання підготувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Теропіль Тернопільської області висновок про повернення позивачу помилково сплачених сум пені у розмірі 14 481,48 грн та 58 066,90 грн.
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, позов задоволено частково.
2.1. Зобов`язано ГУ ДПС у Тернопільській області підготувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Теропіль Тернопільської області висновок про повернення позивачу помилково сплачених сум за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 964,27 грн.
2.2. В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено.
2.3. Стягнуто з ГУ ДПС у Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Вента.ЛТД» сплачену суму судового збору у розмірі 1051 грн.
3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. ТОВ «Вента.ЛТД» направило до ГУ ДПС у Тернопільській області заяву від 31.01.2020 № 160 про повернення помилково та/або надміру перерахованих коштів, у якій просив повернути грошові кошти згідно з платіжними дорученнями №12172229 від 19.12.2019 на суму 14 481,48 грн та №12172230 від 19.12.2019 на суму 58 066,90 грн на рахунок в банківській установі.
3.2. Відповідач листом від 17.02.2020 № 740/10-5/10-00-54-03/4203 відмовив позивачу у поверненні помилково та/або надміру перерахованих коштів та підтвердив факт не прийняття податковим органом податкової вимоги, так як для цього відсутні відповідні підстави, оскільки 19.12.2019 позивач погасив суму заборгованості. 
3.3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 по справі № 804/486/18 позовні вимоги позивача задоволено частково, в т.ч. відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.11.2017 № 0010264617 та № 0010244617.
4. Приймаючи судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що непогашена пеня є податковим боргом в силу прямої вказівки Податкового кодексу України; оскільки від позивача до бюджету надійшли грошові кошти на погашення узгоджених податкових зобов`язань та нарахованої пені, то відповідач не встиг сформувати та направити позивачу податкову вимогу згідно з вимогами ПК України, оскільки грошові кошти погасили весь наявний податковий борг позивача; згідно даних інтегрованої картки платника податків позивача за платежем орендна плата з юридичних осіб та листа відповідача від 12.05.2020 № /19-00-54-03/, станом на день розгляду відповідачем заяви позивача від 31.01.2020 № 167 про повернення помилково сплачених грошових коштів рахувалась переплата або помилкова сплата податків у розмірі 964,27 грн, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині суми 964,27 грн.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі..
6. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 160/2542/20 є частина 1 та пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме суди попередніх інстанцій застосували норми пп. 14.1.162, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14; ст. 43, п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 ПК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2019 року по справі № 820/6468/17.
7. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), колегія суддів зазначає таке.
9. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
10. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
11. Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені статтею 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України). 
12. Відповідно до п. 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
13. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п. 43.2 ст. 43 ПК України).
14. Згідно з п. 43.3 ст. 43 ПК України обов`зковою умовою для здійсненя повернення сум грошового зобов`зання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
15. Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що необхідною умовою для повернення помилково та/або надміру перерахованих коштів платьнику податків є: наявність переплати суми грошового зобов`язання у платника податків, відсутність податкового боргу, у разі наявності податкового боргу у платника податків повернення коштів здійснюється лише у випадку повного погашення такого податкового боргу платником податків та за умови наявності після цього переплати суми грошового зобов`язання, подання платником податків заяви про повернення коштів.
16. Однак, в даному випадку, суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином чи правомірно був нарахований податковий борг позивачу по пені за податковими повідомленнями-рішеннями від 06.11.2017 №0010264617 та №0010244617.
17. Так, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
18. Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
19. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
20. Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
21. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 ПК України).
22. Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
23. Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України).
24. З огляду на викладене, пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.
25. Нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України (при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки (податкове повідомлення-рішення)), розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати, визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, податкового зобов`язання, включаючи період адміністративного та судового оскарження та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
26. У даному випадку, суди попередніх інстанцій, обмежились даними інтегрованої картки платника податків (позивача) та доводами податкового органу про те, що суми за платіжними дорученнями від 19.12.2019 № 12172230 та №12172229 в розмірі 58 066,90 грн та 14 481,48 грн, відповідно, були спрямовані відповідачем на погашення пені за податковими повідомленнями-рішеннями від 06.11.2017 № 0010264617 та № 0010244617. 
27. Судам попередніх інстанцій необхідно було встановити дату початку нарахування такої пені з огляду на приписи статті 57 ПК України та дату закінчення такого нарахування згідно з приписами підпункту 129.3.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України з дослідженням розрахунку нарахування пені ГУ ДПС у Тернопільській області.
28. Суд звертає увагу, що пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачено нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання.
29. За змістом частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
30. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
31. Відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
32. Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
33. Верховний Суд вважає рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухвалені з порушенням процесуальних норм, що унеможливило встановлення обставин, необхідних для вирішення спору.
34. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
35. З урахуванням наведеного, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати з передачею справи на новий судовий розгляд.
36. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
37. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента.ЛТД» задовольнити частково.
38. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від від 10 червня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 160/2542/20 скасувати.
39. Справу передати на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
40. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                                                                                                    І.В. Дашутін

Судді                                                                                                                                                                                                              О.О. Шишов        

                                                                                                                                                                                                                                 М.М. Яковенко