Постанова
Іменем України
 
17 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 461/6374/19
 
провадження № 61-14827св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),               Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - акціонерне товариство «Укртрансгаз», 
представник відповідача - Гасай Мар`яна Борисівна,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - генеральний директор акціонерного товариства «Укртрансгаз» Олексієнко Сергій Олександрович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Никеруя Тараса Михайловича на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року у складі судді Юрківа О. Р., додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року у складі судді Юрківа О. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Крайник Н. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - генеральний директор АТ «Укртрансгаз» Олексієнко С. О., про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.
 
Позовна заява мотивована тим, що він перебуває у трудових відносинах з         АТ «Укртрансгаз» та відповідно до наказу від 07 грудня 2018 року № 665-к займає посаду заступника директора з фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз».
Наказом АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року № 07-м/к йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.
Вважав цей наказ незаконним, оскільки він не містить відомостей про конкретні порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Крім цього, роботодавцем було пропущено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлений статтею 148 КЗпП України, оскільки (як вбачається зі знімків екрану з систем аудиту дій користувачів  АТ «Укртрансгаз», долучених до службової записки від 14 травня 2019 року     № 1001СТ-19-6207, які виготовлені у період часу з 21 лютого 2019 року по         21 березня 2019 року) кінцевою датою виявлення триваючого дисциплінарного проступку є 21 березня 2019 року, а оспорюваний наказ винесено - 29 травня 2019 року, тобто після збігу встановленого чинним законодавством строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Також, згідно із пунктом 2.2 «Обов`язки працівників товариства» Правил використання ресурсів мережі Інтернет встановлено що працівники зобов`язані використовувати доступ до ресурсів мережі Інтернет:
- для перегляду та вивчення інформації щодо законодавства України або інших держав, нормативних актів;
- для пошуку інформації для виконання завдань, удосконалення роботи структурного підрозділу, товариства вцілому;
- для перегляду та аналізу комерційних та цінових пропозицій компаній-виробників, дилерів, дистриб`юторів;
- для вирішення службових та виробничих завдань.
Відтак, Правилами використання ресурсів мережі Інтернет встановлено обов`язок працівників товариства використовувати доступ до ресурсів мережі Інтернет для перелічених вище цілей.
Відповідно до наказу від 31 січня 2019 року № 41 АТ «Укртрансгаз»                  «Про розподіл обов`язків між керівництвом» на заступника директора з фінансово-економічних питань покладено повноваження щодо керівництва бухгалтерією, відділом планування та звітності, фінансовим відділом, сектором інформаційних технологій, відділом майна та соціального розвитку, управлінням обліку газу та реалізації послуг в ПСГ, загальним відділом, службою експлуатації і обслуговування адміністративного приміщення, їдальнею і буфетом.
Аналіз положень про вказані підрозділи свідчить, що поряд із завданнями та функціями, які стосуються організації ведення бухгалтерського та податкового обліку, складання фінансової звітності, оформлення договорів зберігання, закачування, відбору газу в ПСГ тощо, на заступника директора з фінансово-економічних питань Філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» (далі - філія) покладено також контроль за виконанням цими відділами функцій, пов`язаних із соціальною, культурною, житлово-побутовою, відпочинковою та іншими сферами діяльності філії та життя її працівників.
Згідно з інформацією з офіційного сайту, має свої офіційні сторінки в соціальних мережах і відеохостінгах, зокрема Facebook, Twitter, Youtube.
З огляду на це, вказував, що ним використовувався доступ до мережі Інтернет, але виключно для виконання своїх посадових обов`язків.
Поряд з цим, знімки екрану, долучені до службової записки, не містять достовірних відомостей про те, що відвідування відображених на них Інтернет сайтів здійснювалося саме ним.
На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд 
На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд скасувати наказу                   т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року № 07-м/к           «Про дисциплінарне стягнення».
 
Короткий зміст судових рішень
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано наказ т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року № 07-м/к «Про дисциплінарне стягнення».
У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
 
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року апеляційну скаргу представник АТ «Укртрансгаз» - Гасай М. Б. залишено без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року і додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого         2020 року залишено без змін.
 
Частково задовольняючи позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містить фактичних і конкретних даних щодо причин накладення стягнення, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які він допустив у роботі. Не містить посилання на конкретні обставини порушення трудової дисципліни та неналежність виконання працівником посадових обов`язків, що свідчить про відсутність систематичних порушень і невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які могли бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
 
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, щопри ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, разом з тим, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, а позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги, належними засобами доказування, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                від 23 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі представник АТ «Укртрансгаз» - Никеруй Т. М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Підставою касаційного оскарження є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах              (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, справу розглянуто за відсутності заявника, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що оскаржуваний наказ не містить посилання на порушення позивачем обов`язків, встановлених Правилами використання ресурсів мережі Інтернет АТ «Укртрансгаз» і Правилами внутрішнього трудового розпорядку АТ «Укртрансгаз», оскільки позивач у своїй пояснювальній записці не спростував фактів систематичного нецільового використання ним ресурсів мережі Інтернет у приватних інтересах, що свідчить про порушення ним підпункту 2.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку.
Крім того, заявник вказує, що заява представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу була поданою до суду лише 04 лютого 2020 року, тобто після спливу строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, а відтак ця заява мала б бути залишеною без розгляду. Також судом не було повідомлено відповідача про час і місце розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, що позбавило АТ «Укртрансгаз» права на належний судових захист і надання пояснень щодо фактичних обставин справи.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 з 10 грудня 2018 року обіймає посаду заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз».
 
Наказом т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення підпункту 2.1.1 пункту 2 «Правил використання ресурсів мережі Інтернет АТ «Укртрансгаз» і пункту 7.1.1 «Порушення правил внутрішнього трудового розпорядку» Розділу «Відповідальність» посадової інструкції заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» та оголошено йому догану.
Підставою для видачі зазначеного вище наказу стала службова             записка директора з безпеки-директора департаменту безпеки від 14 травня 2019 року, згідно з якої департаментом безпеки було встановлено факти систематичного нецільового використання ОСОБА_1 у власних приватних інтересах ресурсів глобальної мережі Інтернет.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано наказ т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня 2019 року № 07-м/к «Про дисциплінарне стягнення».
У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
 
04 лютого 2020 року представник  ОСОБА_1 -ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання про судові витрати.
 
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого 2020 року стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року апеляційну скаргу представник АТ «Укртрансгаз» - Гасай М. Б. залишено без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року і додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого         2020 року залишено без змін.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника АТ «Укртрансгаз» - Никеруя Т. М. підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Щодо рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року і постанови Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року
 
У статті 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати              чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника        або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
 
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
 
Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.
 
Відповідно до частини першої статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
 
Статтею 148 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
 
Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
 
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
 
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
 
Разом з цим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
 
Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша статті 233 КЗпП України).
 
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1 - 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.
 
Вирішуючи питання щодо правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суди встановили, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення підпункту 2.1.1 пункту 2 «Правил використання ресурсів мережі Інтернет АТ «Укртрансгаз» і пункту 7.1.1 «Порушення правил внутрішнього трудового розпорядку» Розділу «Відповідальність» посадової інструкції заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» та оголошено йому догану.
 
Пункт 7.1.1 Розділу 7 «Відповідальність» посадової інструкції заступника директора фінансово-економічних питань філії «Оператор газосховищ України» АТ «Укртрансгаз» містить відсилочну норму, а саме - передбачає відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.
 
Разом з тим, наказ т.в.о. президента АТ «Укртрансгаз» від 29 травня             2019 року не містить посилання на те, яку саме норму Правил внутрішнього трудового розпорядку і коли порушив ОСОБА_1 .
 
При цьому підпункт 2.1.1 є складовою частиною пункту 2.1 «Права працівників Товариства» та (відповідно) передбачає права (а не обов`язки) працівника.
 
Також, судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень враховано, що пунктом 1.3 цих же Правил використання ресурсів мережі Інтернет АТ «Укртрансгаз» встановлено, що підрозділи безпеки та підрозділи інформаційних технологій на підставі вимог Концепції інформаційної  безпеки, що затверджена наказом від 31 липня 2015 року          № 308, «залишають за собою право обмеження доступу працівникам товариства до ресурсів мережі Інтернет, зміст яких не має відношення до виконання посадових обов`язків».
 
Службова записка директора з безпеки-директора департаменту безпеки        від 14 травня 2019 року «проілюстрована» знімками екрану з системи аудиту користувачів АТ «Укртрансгаз» за період (на твердження самого відповідача) з 21 лютого по 13 травня 2019 року, однак матеріали справи не містять жодних пояснень стосовно того, чому виявивши ще в лютому 2019 року факти «нецільового використання ОСОБА_1 у власних приватних інтересах ресурсів глобальної мережі Інтернет», підрозділи безпеки та підрозділи інформаційних технологій не обмежили доступ останнього до ресурсів мережі Інтернет, зміст яких не має відношення до виконання посадових обов`язків.
 
З урахуванням вказаного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для визнання оскаржуваного наказу незаконним, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани було застосовано роботодавцем до позивача без достатнього обґрунтування наявності для цього підстав.
 
Щодо додаткового рішення Галицького районного суду м. Львова                    від 19 лютого 2020 року 
 
Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
У статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
 
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу необхідно довести факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати)
 
Позивачем в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви було долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на загальну суму 10 368,40 грн, що свідчить про обізнаність відповідача з указаними вимогами позивача. Разом з тим, відзив по позовну заяву та письмові пояснення не містять заперечень стосовно зазначеного попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, чи заяв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги відповідачем подано не було.
 
Також судом установлено, що до судових дебатів позивачем було подано до суду заяву про те, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу ним буде поданою у строки, передбачені статтею 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
 
Рішення по справі судом було ухвалено 28 січня 2020 року, а заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем було здано на пошту 03 лютого 2020 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
 
На підставі вказаного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, разом з тим, позов ОСОБА_1 задоволено та останній підтвердив надані йому адвокатські послуги, то наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
 
Доводи касаційної скарги, що АТ «Укртрансгаз» не було повідомлено про дату і час розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення на правильність висновків суду не впливає, оскільки у частині четвертій статті 270 ЦПК України визначено, що суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання у разі необхідності. При цьому, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Крім того, права відповідача щодо надання пояснень з приводу фактичних обставин справи були реалізовані на стадії апеляційного перегляду справи за його апеляційною скаргою.
 
Таким чином, доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних і обґрунтованих судових рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновком судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, є аналогічними доводам апеляційної скарги, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував. 
 
У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)).              Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити        без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Никеруя Тараса Михайловича залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року, додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 лютого        2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня          2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович