Номер провадження: 22-ц/813/1760/21 
Номер справи місцевого суду: 521/1493/20
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д., 

переглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ленець Олега Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
31 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 29 січня 2005 року по 11 лютого 2013 року позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час розмір аліментів, які стягнуто з відповідача, не відповідають інтересам дитини, адже ціни на товари та послуги значно підвищились. Позивачка також зазначила, що сума аліментів у розмірі 500 гривень на місяць є меншою, ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 звернулася до суду та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року, змінивши спосіб їх стягнення та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати надходження позовної заяви до суду, а саме з 21 жовтня 2013 року, змінивши спосіб їх стягнення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В апеляційній скарзі адвокат Ленець О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що  виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. 
Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 11 січня 2021 року.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, та заперечення на апеляцію, що міститься у відзиві ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України  мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 29 січня 2005 року перебували в шлюбі, зареєстрованому Першим відділом РАЦС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2013 року шлюб між сторонами був розірваний (а. с. 10).
В період шлюбу у сторін народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, серії НОМЕР_1 від 09 вересня 2008 року (а. с. 9).
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11-13).
При цьому було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 за 2019 рік задекларував 317 370 гривень доходів, по виплаті заробітної плати, що підтверджується його щорічними деклараціями про доходи.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що сума аліментів розмірі 500 гривень на місяць є значно меншою ніж встановлений у 2020 році прожитковий мінімум на дітей. Також враховано, що визначений розмір аліментів в розмірі 500 гривень не відповідає інтересам дитини, оскільки підвищились ціни на товари та послуги, потреби дитини зросли, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, та що відповідач не надав жодного доказу щодо неспроможності належно утримувати свою дитину, виходячи із її реальних потреб.
Статтями 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 181 СК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зазначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).
Оскільки матеріали справи не містять доказів наявності передбачених частиною першою ст. 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про збільшення розміру аліментів, змінивши спосіб їх стягнення.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не доведено належними доказами можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти в більшому розмірі, не заслуговують уваги, оскільки відповідач є здоровою, працевлаштованою людиною, який зобов`язаний утримувати свою дитину, надаючи їй необхідну матеріальну допомогу для її гармонійного фізичного, розумового та духовного розвитку та забезпечити належний життєвий рівень дитини. Аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, не є завищеними в нинішніх умовах проживання, відповідають засадам розумності і справедливості з урахуванням віку дитини та її потребам.
Слід зазначити, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожитого мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року – 2 218 грн.; з 1 липня – 2 318 грн.; з 1 грудня – 2 270 грн..
Отже, розмір аліментів в розмірі лише 500 гривень, є меншим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, встановлений ст. 182 СК України та не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей».
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, у зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Ленець Олега Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 11 січня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік