ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 лютого 2021 року           справа №200/3610/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представників позивача Барського І.М.,  Лисенко П.М., представника відповідача Морозової Л.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року (повний текст складено 03 листопада 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/3610/20-а (суддя І інстанції –   Кошкош  О.О.) за позовом Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення,-

                                                              У С Т А Н О В И В:

02 квітня 2020 року Державне підприємство “Маріупольський морський торговельний порт” (ідентифікаційний код 01125755, 87510, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Адмірала Луніна, 99)  звернулось до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код 41325231, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, б.5) про визнання протиправними та скасування рішення від 10.03.2020 №98 в частині повернення коштів Фонду в розмірі 337671,57 грн. та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 168835,79 грн.                               В обґрунтування зазначено, що висновки перевірки є такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Зокрема, зазначено, що визначення страхового стажу застрахованим особам, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , протягом якого вони підлягали страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісячно сплачено роботодавцем або ними страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, здійснено з урахуванням періоду отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки з довідки ОК-7 вбачається сплата єдиного соціального внеску з цих сум. Щодо призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зазначено про відповідність листків непрацездатності вимогам Інструкції №532/274/136-ос/1406 та Інструкції №455, що унеможливлює відмову у такій виплаті. Утримання сум допомоги по тимчасовій непрацездатності на перерахування аліментів здійснено в урахуванням діючого законодавства.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 200/3610/20-а позов задоволено частково, внаслідок чого скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 10 березня 2020 року №98 в частині повернення коштів Фонду в розмірі 26480,84  грн. та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 13240,42 грн. У задоволені позовних вимог в частині скасування рішення від 10 березня 2020 року №98 на суму повернення коштів в розмірі 311190,73 грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 155595,37 грн. відмовлено.
Державним підприємством “Маріупольський морський торговельний порт” та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на зазначене рішення суду першої інстанції подано апеляційні скарги.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ДП “Маріупольський морський торговельний порт” проведено утримання із заробітної плати сум боргу по виконавчим листам згідно з діючим законодавством України, а рішення від 10.03.2020 року № 98 про повернення коштів Фонду в розмірі 306554,33 грн. та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 153277,20 грн. є безпідставним та необгрунтованим.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всі спірні порушення були встановлені не страхувальком, а працівниками Фонду. Крім того, саме фактичне призначення, нарахування, заявлення, надання матеріального забезпечення були здійсненні страхувальником по листкам непрацездатності, що не відповідали вимогам ч. 1 статті 31 Закону України № 1105, п.п. 4.1 п. 4, п.п.2.2 п. 2 Інструкції 455, п.п. 3.9 п. 3, п.п. 3.12 п. 3 Інстркуції № 532.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.
У судовому засідані представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги позивача і заперечували проти апеляційної скарги відповідача.
У судовому засідані представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги відповідача і заперечувала проти апеляційної скарги позивача. 
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг, і дійшла  висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державне підприємство “Маріупольський морський торговельний порт” (ідентифікаційний код 01125755) зареєстровано як юридична особа та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки. 
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код 41325231) є суб`єктом владних повноважень та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки. 
20 лютого 2020 року Маріупольським міським відділенням Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за результатом перевірки дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування складено акт №11. Перевірка страхувальника – Державне підприємство “Маріупольський морський торговельний порт” проведена за період з 01.07.2015 по 30.06.2017. (том 1 а.с.38-65)
27 лютого 2020 року начальнику Маріупольського міського відділення Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подано заперечення №21-32 на акт перевірки. (том 1 а.с.67-70)
05 березня 2020 року складена відповідь №28.08/1059, якою заперечення залишено без задоволення. (том 1 а.с.71-74)
10 березня 2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області складно рішення №98 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Згідно вказаного рішення за результатами матеріалів документальної планової перевірки з питань дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування  підлягають поверненню (відшкодуванню) до Фонду соціального страхування України в повному обсязі 358861,95 грн., в т.ч. 358861,95 грн. як неправомірно витрачені суми страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг після 01.01.2015 та застосовано штрафні санкції у розмірі 50% - 179430,98 грн. (том 1 а.с.76-77)
Спірними є рішення від 10.03.2020 №98 в частині визначення коштів, що підлягають поверненню у розмірі 337671,57 грн. та застосування фінансових санкцій у розмірі 168835,79 грн., за такі виявлені порушення, як:
ч. 2 ст. 21 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 23.09.1999 № 1105 (далі - Закон № 1105) в частині невірного визначенні страхового стажу застрахованій особі протягом якого вона підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, що призвело до зайво витрачених коштів Фонду у розмірі 1030,10 грн. (із загальної суми - 6836,45 грн.);
ч. 2 ст. 33 Закону №1105 та п. 3 Порядку №1266 в частині невірного визначення суми заробітної плати та кількості календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді для розрахунку середньоденної заробітної плати (не виключено вересень 2018 року в якому застрахована особа не працювала з поважної причини), що призвело до зайво витрачених коштів Фонду у розмірі 950,47 грн.;
ч. 1 ст. 31 Закону № 1105 та пп. 2.2. п. 2, пп. 4.1 п. 4 Інструкції №455, пп. 3.9, 3.12 п. З Інструкції 532/274/136-ос/1406 в частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності, які видано та заповнено з порушенням встановленого порядку, що призвело до зайво витрачених коштів Фонду у розмірі 30087,14 грн.;
п.1 ч. 2 ст.11, ч. 2 ст. 34 Закону № 1105 в частині використання страхових коштів для надання матеріального забезпечення застрахованим особам на інші цілі, а саме на перерахування аліментів утриманих з суми допомоги по тимчасовій непрацездатності та на сплату поштового збору при перерахуванні аліментів поштовим переказом, що призвело до зайво витрачених коштів Фонду у розмірі 306554,33 грн.
Щодо порушення вимог ч. 2 ст. 21 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” в частині невірного визначення страхового стажу застрахованої особи, протягом якого вона підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок слід зазначити наступне.
З висновків акту перевірки вбачається, що допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 , яка має страховий стаж від трьох до п`яти років, виплачена в розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, а саме за період з 27.02.2018 по 07.03.2018 (л/н АДГ№088051), що призвело до переплати 95,16 грн.; ОСОБА_8 , яка має страховий стаж від трьох до п`яти років, виплачена в розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, а саме за період з 16.10.2018 по 25.10.2018 (л/н АДК№864835), що призвело до переплати 74,64 грн.; ОСОБА_2 , яка має страховий стаж до трьох років, виплачена в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, а саме за період з 06.06.2019 по 14.06.2019 (л/н АДК №742517), що призвело до переплати 279,36 грн., за період з 16.08.2019 по 24.08.2019 (л/н АДК №754588), що призвело до переплати 286,01грн.; ОСОБА_9 , яка має страховий стаж до трьох років, виплачена в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, а саме за період з 03.03.2019 по 05.03.2019 (л/н АГУ №196025), що призвело до переплати 62,98 грн., за період з 08.08.2019 по 16.08.2019 (л/н АДГ №155881), що призвело до переплати 231,95 грн.
Відповідно до статті 22 Закону №1105 допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, як необхідності догляду за хворою дитиною; догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною.
Розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності визначений статтею 24 Закону №1105, так допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:
1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років;
2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п`яти років;
3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років;
4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.
Спірним питанням є правомірність врахування при обчисленні страхового стажу періодів отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо особа в цей період не перебувала у трудових відносинах.
Згідно зі статтею 21 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.
Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески, виходячи з розміру мінімального страхового внеску.
Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Страховий стаж обчислюється в місяцях.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою:
ТП - Св : В,
де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях;
Св - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць;
В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.
До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням” від 18.01.2001 № 2240 (далі - Закон № 2240), а також періоди, починаючи з 01 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Враховуючи вищезазначене, для зарахування фізичній особі страхового стажу за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, обчисленого за загальними правилами, необхідно виконання двох умов: 1) підлягати страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; 2) щомісяця сплачувати нею або роботодавцем страхові внески, нараховані на суму заробітної плати.
Тобто, у період, починаючи з 01.01.2011 і до теперішнього часу, страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди, коли особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, і відповідно даних зазначеного реєстру за неї були сплачені страхові внески, зараховуються до стажу таким чином: -          місяці, в яких страхові внески до Фонду були сплачені із суми, що перевищує розмір мінімальної заробітної плати, визначений для цього місяця відповідно до законодавства, враховуються, як один місяць (1,0); - за місяці, в яких страхові внески до Фонду були сплачені із суми, меншої за розмір мінімальної заробітної плати, страховий стаж обчислюється за формулою, зазначеною вище, і до страхового стажу зараховується лише відповідна частина місяця (0,99-0,01). Після визначення частин місяців, що зараховуються до страхового стажу, вони сумуються.
За період з 28.02.2001 по 31.12.2010 страховий стаж обчислюється у відповідності до даних, зазначених у трудовій книжці, зараховуються періоди перебування особи в трудових відносинах.
Визначення загального трудового стажу, набутого особою до набрання чинності Закону № 2240, здійснюється відповідно до Правил обчислення загального трудового стажу для призначення працівникам допомоги по тимчасовій непрацездатності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.1998 № 1658 (далі — Правила № 1658), а до набрання чинності Правил № 1658 - відповідно до Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 № 252 (далі - Правила № 252).
При обчисленні страхового стажу за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності врахуванню підлягають періоди, які зараховуються до страхового стажу без сплати страхових внесків до Фонду, відповідно до абзацу другого частини першої статті 21 Закону № 1105 та абзацу другого частини першої статті 7 Закону № 2240, а саме:
- період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;
- період отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів;
- період отримання пенсії по інвалідності з 2011 року.
Документальним підтвердженням даних, на підставі яких здійснюється обчислення страхового стажу за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, є:
- з 01.01.2011 по теперішній час дані персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, надані застрахованій особі Пенсійним фондом України у вигляді довідки за період перебування в трудових відносинах із роботодавцями за місцями роботи;
- до 31.12.2010 дані, зазначені в трудовій книжці, про періоди перебування застрахованої особи в трудових відносинах із роботодавцем;
- до 27.02.2001 також дані, зазначені у відповідних документах про періоди проходження служби у Збройних Силах, Національній гвардії, Прикордонних військах, СБУ, внутрішніх військах МВС, військах цивільної оборони та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, а також в органах внутрішніх справ;
- записи в трудовій книжці працівника про призначення допомоги по безробіттю та її припинення або довідка центру зайнятості про періоди виплати допомоги по безробіттю.
Суд зазначає, що згідно зі ст. 21 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” саме період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, включається до страхового стажу  та виходячи із загального розміру якого призначається допомога по тимчасовій непрацездатності.
Види відпусток визначені у статті 4 Закону України “Про відпустки”, який встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам. Зідно  пункту 4 частини першої цієї статті одним із видів відпустки визначена соціальна відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18  цього Закону). 
Разом з цим,  дані персоніфікованого обліку, вказані у формах ОК-7 та ОК- 5 до 2016 року, містять інформацію щодо сум, з яких було сплачено єдиний внесок органами соціального захисту населення за період отримання державної допомоги при народженні дитини і не містять інформацію про факт перебування таких осіб у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності за період з 27.02.2018 по 07.03.2018 (л/н АДГ№088051) із розрахунку 70% середньої заробітної плати, як особі, страховий стаж якої складає від п`яти до восьми років. При розрахунку стажу включено період отримання допомоги від Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради. 
З індивідуальних відомостей про застраховану особу  - ОСОБА_1 вбачається, що у період з березень 2012 року – березень 2013 року наявні виплати від Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради (ідентифікаційний код – 25987680). В цей період проставлена позитивна позначка про сплату єдиного внеску.  (том 1 а.с.91)
Разом з цим, в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 відсутні відомості про перебування у цей період в трудових відносинах. (том 1 а.с.89-90)
ОСОБА_9 виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності за період з 03.03.2019 по 05.03.2019 (л/н АГУ №196025) із розрахунку 60% середньої заробітної плати, як особі, страховий стаж якої складає від трьох до п`яти років. При розрахунку стажу включено період отримання допомоги від Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради. 
З індивідуальних відомостей про застраховану особу  - ОСОБА_9 вбачається, що у період з липень 2014 року – липень 2015 року наявні виплати від Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради (ідентифікаційний код – 26010964). В цей період проставлена позитивна позначка про сплату єдиного внеску.  (том 1 а.с.96)
Разом з цим, в трудовій книжці ОСОБА_9 НОМЕР_2 відсутні відомості про перебування у цей період в трудових відносинах. (том 1 а.с.91-95)
ОСОБА_2 виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності за період з 06.06.2019 по 14.06.2019 (л/н АДК №742517) із розрахунку 60% середньої заробітної плати, як особі, страховий стаж якої складає від трьох до п`яти років. При розрахунку стажу включено період отримання допомоги від Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради. Докази перебування у цей період в трудових відносинах відсутні.
З індивідуальних відомостей про застраховану особу  - ОСОБА_2 вбачається, що у період з липень 2014 року – вересень 2016 року наявні виплати від Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради (ідентифікаційний код – 25987680). В цей період проставлена позитивна позначка про сплату єдиного внеску.  (том 1 а.с. 103)
Разом з цим, в трудовій книжці ОСОБА_2 МК №152411 відсутні відомості про перебування у цей період в трудових відносинах. (том 1 а.с.102)
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що періоди отримання допомоги від Управління соціального захисту населення не є періодами відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розумінні вимог Закону України “Про відпустки”, а отже відсутні підстави враховувати їх до страхового стажу при визначенні відсоткового значення середньої заробітної плати для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності.
Колегія суддів зазначає, що посилання позивача на Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон України № 2464), постанову Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 № 178 “Про затвердження Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб” (далі - Порядок № 178) є помилковими, оскільки вони не є спеціальними для визначення страхового стажу для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності.
За таких обставин, висновок відповідача щодо неправомірної виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 , як особі що має страховий стаж від трьох до п`яти років, в розмірі 70% середньої заробітної плати, замість 60% є обґрунтованим, а відтак спірне рішення в частині визначення коштів у розмірі 95,16 грн. таким, що не підлягає скасуванню.
Висновок відповідача щодо неправомірної виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , як особам що мають страховий стаж до трьох років, в розмірі 60% середньої заробітної плати, замість 50% є обґрунтованим, а відтак спірне рішення в частині визначення коштів у розмірі 860,30 грн. таким, що не підлягає скасуванню.
Щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_8 слід зазначити наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності за період з 16.10.2018 по 25.10.2018 (л/н АДК№864835) із розрахунку 70% середньої заробітної плати, як особі, страховий стаж якої складає від п`яти до восьми років.  При розрахунку страхового стажу враховано період здійснення ОСОБА_8 підприємницької діяльності. 
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_8 у період з 16.12.2008 по 27.02.2017 зареєстрована як фізична особа-підприємець, взята на облік як платник єдиного внеску (реєстраційний номер 05-43-11-6588). Трудова книжка ОСОБА_8 НОМЕР_3 містить  наступні записи: 25.10.2002 – про призначення на посаду директора, 31.01.2006 – про звільнення, 01.09.2006 – про прийняття на роботу адміністратором, 31.03.2007 – про звільнення, 12.06.2007 – про призначення допомоги по безробіттю, 02.12.2007 – про припинення виплати, 03.12.2007 – про прийняття на посаду менеджера, 09.03.2008 – про звільнення, 01.11.2017 – про прийняття на посаду продавець-консультант, 06.11.2017 – про звільнення, 25.06.2018 – про прийняття комірником служби, 20.11.2019 – про переведення. (том 1 а.с.98-100) 
Згідно зі статтею 2 Прикінцевих положень Закону України № 2464 з 1 січня 2011 року суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва", розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок, у тому числі відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до цього Закону.
Статтею 10 Закону України № 2464 визначено порядок добровільної участі у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні. Зазначеною статтею передбачено, що у разі виявлення бажання з 2011 році брати участь у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на добровільних засадах фізичним особам - підприємцям необхідно звертатися з відповідною заявою до органів Пенсійного фонду. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, територіальним органом Пенсійного фонду (податковими органами) в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до типового договору, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року N 21-5. Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання (частина 4 статті 10 Закону України № 2464).
Враховуючи вимоги статті 21 Закону України № 1105, фізична особа - підприємець починаючи з 2011 року має право на зарахування періодів до страхового стажу на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за умови укладання (з моменту укладання) договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та обов`язковій сплаті єдиного соціального внеску у відповідному розмірі.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 під час здійснення підприємницької діяльності (період з 16.12.2008 по 27.02.2017), добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не приймала, про що свідчить відповідь Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області викладена в листі від 28.08.2020 №0580-15-7/11873. (том 2 а.с.127), а тому  відсутні підстави для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу при визначенні відсоткового значення середньої заробітної плати для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. Страховий стаж роботи згідно записів трудової книжки складає менше п`яти років.
Враховуючи вищезазначене, висновок відповідача щодо неправомірної виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_8 , як особі що має страховий стаж від трьох до п`яти років, в розмірі 70% середньої заробітної плати, замість 60% є обґрунтованим, а відтак рішення в частині визначення коштів у розмірі 74,64 грн., які підлягають поверненню Фонду, таким, що не підлягає скасуванню.
Щодо порушення вимог ч. 1 ст. 31 Закону № 1105 та пп. 2.2. п. 2, пп. 4.1 п. 4 Інструкції №455, пп. 3.9, 3.12 п. З Інструкції 532/274/136-ос/1406 в частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності, які видано та заповнено з порушенням встановленого порядку суд зазначає наступне.
З висновків акту перевірки вбачається, що позивачем нараховано допомогу по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності,  які видано та заповнено з порушенням встановленого прядку:
в листку непрацездатності АДГ №112291 наданому ОСОБА_4 на період з 07.09.2017 по 22.09.2017 (продовження) у графі “Направлений на МСЕК” не здійснено запис дати направлення на МСЕК, що призвело до зайво виплачених коштів у розмірі 4675,80 грн.;
в листку непрацездатності АДГ №028453 наданому ОСОБА_5 на період з 09.11.2017 по 24.11.2017 (продовження), у графі “Направлений на МСЕК” не здійснено запис дати направлення на МСЕК, що призвело до зайво виплачених коштів у розмірі 3606,30 грн.;
в листку непрацездатності АДГ №112416 наданому ОСОБА_6 на період з 21.09.2017 по 29.11.2018 (продовження) у першому рядку графи “Звільнення від роботи” відсутні відмітки про продовження ЛН на період понад 10 календарних днів спільно з завідувачем відділення або ЛКК (відсутні посада, прізвище та підпис відповідальної особи), що призвело до зайво виплачених коштів у розмірі 20771,80 грн.;
в листку непрацездатності АДГ №112041 наданому ОСОБА_7 на період з 05.08.2017 по 08.08.2018 (продовження) у першому рядку графи “Звільнення від роботи” відсутні відмітки про продовження ЛН на період понад 10 календарних днів спільно з завідувачем відділення або ЛКК (відсутні посада, прізвище та підпис відповідальної особи), що призвело до зайво виплачених коштів у розмірі 1033,24 грн.
Порядок видачі листків непрацездатності здійснюється відповідно Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої  наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455  та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2001 за №1005/6196 (далі -  Інструкція №455), а порядок заповнення листків непрацездатності здійснюється відповідно до умов Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої  наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.11.2004 №532/274/136-ос/1406, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 за №1456/10055 (далі -  Інструкція №532).
Пунктом 3.9 Інструкції №532 передбачено, що у графі "Направлений до МСЕК" здійснюється запис дати направлення документів на МСЕК, що підтверджується підписом голови лікарсько-консультативної комісії
Відповідно до пункту 3.12 Інструкції №532, у графі “Звільнення від роботи” у першому стовпчику “З якого числа” дата видачі ЛН (число, місяць, рік) позначається арабськими цифрами; у другому стовпчику "До якого числа включно" дата продовження ЛН (число і місяць) позначається літерами; у четвертому стовпчику "Підпис та печатка лікаря" продовження або закриття ЛН підтверджується підписом та печаткою лікаря.
Якщо листок непрацездатності продовжується в амбулаторних умовах, запис терміну лікування здійснюється відповідно до п.2.2 Інструкції №455. Продовження листка непрацездатності здійснюється з обов`язковим зазначенням посад та прізвищ лікаря, завідувача відділення або голови лікарсько-консультативної комісії, що засвідчується їх підписами.
Відповідно до п.2.2 Інструкції №455 при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.
Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі - ЛКК, яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК.
Згідно п.3.13 Інструкції №532 у графі “Стати до роботи” вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров`я “Для листків непрацездатності”. У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється "Продовжує хворіти" та зазначається номер нового листка непрацездатності.
Пунктом 4.5 Інструкції №532 передбачено, що у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом “Виправленому вірити”, підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я “Для листків непрацездатності”. На бланку листка непрацездатності дозволяється не більше двох виправлень.
Судом встановлено, що у листку непрацездатності АДГ №112291 ОСОБА_4 за період з 07.09.2017 по 22.09.2017 у графі “направлено до МСЕК” наявна дата 22 вересня 2017 року;  у листку непрацездатності АДГ №112416 ОСОБА_6 за період з 21.09.2017 по 29.11.2017 у графі “Звільнено від роботи” період непрацездатності засвідчено підписом голови ЛКК, розшифрована посада та прізвище; у листку непрацездатності АДГ №112041 ОСОБА_7 за період з 05.08.2017 по 08.08.2017 у графі “Звільнено від роботи” період непрацездатності засвідчено підписом голови ЛКК, розшифрована посада та прізвище.
Таким чином, листки непрацездатності АДГ №112291, АДГ №112416, АДГ №112041   відповідають вимогам Інструкції №532 та Інструкції №455, у зв`язку з чим сума допомоги з тимчасової непрацездатності за вищезазначеними листами в розмірі 26480,84 грн. використана без порушення порядку використання страхових коштів Фонду.
Посилання відповідача на те, що недоліки виправлені в останній день перевірки, не спростовують висновків суду про відповідність листків непрацездатності АДГ №112291, АДГ №112416, АДГ №112041 вимогам Інструкції №532 та Інструкції №455. Крім того, внесення виправлень у листках непрацездатності здійснено до складання акту перевірки, що призвело до прийняття спірного рішення (в цій частині) без урахування усіх обставин, що мали значення. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що  відповідачем не доведена правомірність прийняття рішення в частині визначення коштів, що підлягають поверненню у розмірі у розмірі 3606,30 грн.
Разом з цим, листок непрацездатності АДГ №028453 ОСОБА_5 за період з 09.11.2017 по 24.11.2017 не містить заповненої у графі “Направлений на МСЕК” дати направлення на МСЕК.
Цей недолік має очевидний характер, натомість,  в порушення вимог чинного законодавства, позивач нарахував та сплатив допомогу по тимчасовій непрацездатності за вказаним листком, який був виданий та оформлений неналежним чином, тому суд вважає, що відповідач правомірно прийняв рішення про повернення коштів у розмірі 3606,30 грн. та застосував фінансові санкції за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 50%.
Щодо порушення вимог п.1 ч. 2 ст.11, ч. 2 ст. 34 Закону №1105 в частині використання страхових коштів для надання матеріального забезпечення застрахованим особам на інші цілі, а саме на перерахування аліментів утриманих з суми допомоги по тимчасовій непрацездатності та на сплату поштового збору при перерахуванні аліментів поштовим переказом слід зазначити наступне.
З висновків акту перевірки вбачається, що позивачем страхові кошти для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, які зараховані на окремий поточний рахунок у банку використані страхувальником на перерахування аліментів утриманих з суми допомоги по тимчасовій непрацездатності (305971,39 грн.) та на сплату поштового збору при перерахуванні аліментів поштовим переказом (582,94 грн.).  Вказана обставина не є спірною.
Страховими виплатами, відповідно до частини першої  статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Згідно ч.2 ст. 11 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” кошти Фонду використовуються на:
1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом;
2) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду;
3) формування резерву коштів Фонду.
Відповідно до абзацу 4 частини 2 ст. 34 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
Судом встановлено, що позивачем з окремого поточного рахунку для зарахування страхових коштів здійснено виплату аліментів та поштовий збір при їх перерахуванні, що не передбачено вимогами ст.ст. 11, 34 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Посилання позивача на Закон України “Про виконавче провадження”, Сімейний кодекс України, Кодекс законів про працю України, постанову Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 № 146 “Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб” суд вважає безпідставними, оскільки ці нормативно-правові акти закріплюють загальне право на отримання аліментів, їх розмір, визначають перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, однак не містять прямої норми, яка передбачає безпосереднє утримання та перерахування одержувачу сум аліментів зі спеціального рахунку страхувальника, відкритого для отримання сум матеріального забезпечення.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про порушення позивачем вимог п.1 ч. 2 ст.11, ч. 2 ст. 34 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” в частині використання страхових коштів (допомоги по тимчасовій непрацездатності) на сплату аліментів та поштового збору при їх перерахуванні поштовим переказом, що призвело до зайво витрачених коштів Фонду у розмірі 306554,33 грн.
Пунктом 5 розділу 1 статті 10 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” передбачено, що Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.
Відповідно до частини 6 статті 15 цього Закону роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду. У разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
Враховуючи те, що позивачем доведена правомірність виплати суми допомоги з тимчасової непрацездатності за листками непрацездатності АДГ №112291, АДГ №112416, АДГ №112041 у розмірі 26480,84 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне застосування штрафу у розмірі 13240,42 грн., в іншій частині рішення від 10 березня 2020 року №98 є обґрунтованим, та не підлягає скасуванню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційні скарги Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 200/3610/20-а - залишити без задоволення.               
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 200/3610/20-а - залишити без змін.                    
Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В.Сіваченко