Постанова
Іменем України                                      
 
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 242/2931/15-ц
провадження № 61-7646св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,         
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Чернецький Юрій Дмитрович,
заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» та приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Юрія Дмитровича на постанову Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року у складі колегії суддів: Мальцевої Є. Є., Мироненко І. П.,  Принцевської В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2019 році ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця Чернецького Ю. Д., у якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Чернецького Ю. Д. про примусове виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області                      від 28 березня 2016 року всупереч рішенню Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року про відмову в поновленні строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження                            від 23 листопада 2018 року про примусове виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30 січня             2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця    Чернецького Ю. Д., заінтересована особа - ПАТ «Універсал Банк», задоволено.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. про примусове виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. про відкриття виконавчого провадження                    від 23 листопада 2018 року про примусове виконання рішення суду                      від 28 березня 2016 року.
 
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що приватний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження про примусове виконання рішення суду, оскільки банк пропустив річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який передбачений статтею 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. задоволено частково, ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 30 січня 2019 року скасовано.
Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Чернецького Ю. Д. задоволено.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. щодо примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року             у цивільній справі № 242/2931/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2018 року про примусове виконання. 
 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Чернецького Ю. Д. підлягає задоволенню з тих підстав, що питання щодо пред`явлення до виконання виконавчого листа          № 242/2931/15-ц, виданого 28 березня 2016 року Селидівським міським судом Донецької області, вирішено в ухвалі Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року, яка не скасована, набрала законної сили та обов`язкова до виконання.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів
 
У квітні 2019 року АТ «Універсал Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного суду та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
 
У квітні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Чернецький Ю. Д. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційні скарги АТ «Універсал Банк» та приватного виконавця       Чернецького Ю. Д. мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи скаргу, не врахував, що банк у строк, визначений законом, пред`явив виконавчий документ до виконання, а тому приватний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 242/2931/15-ц, виданого 28 березня 2016 року Селидівським міським судом Донецької області. 
Посилаючись на те, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року відмовлено банку у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, апеляційний суд не врахував, що вказана ухвала не припиняє строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Крім того, задовольняючи заяву ОСОБА_1 , апеляційний суд не встановив, яка саме постанова про відкриття виконавчого провадження повинна бути скасована та за яким саме номером виконавчого провадження, враховуючи те, що за виконавчим листом відкриті різні виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 й щодо ОСОБА_2 та їм присвоєно різні номери.          
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року касаційну скаргу                        АТ «Універсал Банк» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.
 
У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «Універсал Банк», витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у  складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року у справі № 242/2931/15-ц, яке набрало законної сили 24 листопада 2015 року, стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором          від 02 жовтня 2008 року № 140-2008-2827 у розмірі 16 077,40 дол. США.
 
На підставі вказаного рішення суду ПАТ «Універсал Банк» 28 березня              2016 року отримало виконавчий лист, строк пред`явлення якого становив один рік, тобто до 24 листопада 2016 року.
 
16 червня 2017 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання               у справі № 242/2931/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до         ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня           2017 року, яка набрала законної сили, у задоволенні зазначеної заяви відмовлено.
 
22 листопада 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до приватного виконавця з виконавчим листом про примусове виконання рішення у справі  № 242/2931/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернецького Ю. Д.     від 23 листопада 2018 року ВП № 57768664 при примусовому виконанні виконавчого листа № 242/2931/15-ц, виданого 28 березня 2016 року Селидівським міським судом Донецької області, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі -                у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга АТ «Універсал Банк» підлягає задоволенню, касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю.Д. - частковому задоволенню.

 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».
 
Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними                        і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, упереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Частиною першою статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Статтею 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням, визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
 
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
 
Пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
 
Зі змісту пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» вбачається, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. 
 
У справі, яка переглядається, установлено, що строк пред`явлення виконавчого листа становив один рік, тобто до 24 листопада 2016 року.            На час набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження»          від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (05 жовтня 2016 року),строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув.
 
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно з частиною першої статті 12 якого, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
 
У справі, яка переглядається, установлено, що банк пред`явив виконавчий лист до виконання 22 листопада 2018 року, тобто в межах трирічного строку, передбаченого частиною першою статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
 
Визнаючи неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. щодо примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року             та скасовуючи постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2018 року, апеляційний суд не врахував, що банк не пропустив трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а зменшення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання чинним законодавством України не передбачено.               
 
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 з тих підстав, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року відмовлено банку у поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, апеляційний суд не врахував, що вказана ухвала суду не припиняє строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який передбачений частиною першою статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
 
З огляду на це, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права. 
 
Враховуючи те, що виконавчий документ пред`явлено банком до виконання у строк, визначений законом, дії приватного виконавця щодо примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області                     від 28 березня 2016 року є правомірними.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
За приписами пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
 
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судове рішення апеляційної інстанцій підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України             у суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
У задоволенні скарги   ОСОБА_1 відмовлено, а тому судовий збір            у розмірі 1921,00 грн, понесений приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Чернецьким Ю. Д. у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції, та у розмірі 1 921,00 грн, понесений у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а також судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, понесений АТ «Універсал Банк» у зв`язку із переглядом справи         у суді касаційної інстанції, необхідно покласти на заявника -           ОСОБА_1 .
 
Таким чином, зі ОСОБА_1 на користьприватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д. підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 3 842,00 грн та на користь                         АТ «Універсал Банк» - 1 921,00 грн.
 
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
 
Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Юрія Дмитровича задовольнити частково.
 
Постанову Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року скасувати.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Юрія Дмитровича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» відмовити.
 
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1 921,00  грн  на відшкодування сплаченого судового збору.
 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Юрія Дмитровича 3 842,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець