Постанова
Іменем  України 
 
17 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 598/1708/18
провадження № 61-15296св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
представник відповідача - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області у складі судді Щербатої Г. Р. від 10 квітня              2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів: Ткача З. Є., Ткач О. І., Ходоровського М. В. від 03 липня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                 ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства.
Позов мотивовано тим, що її сусідка ОСОБА_3 на власній земельній ділянці встановила огорожу з метало-профілю висотою 2 м на відстані                 3 м від її будинку, внаслідок чого перешкоджає освітленості в кімнатах її будинку та створює незручності їй та дочці, яка є інвалідом першої групи з дитинства. 
Посилаючись на вказані обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд зобов`язати відповідача замінити огорожу з метало-профілю на огорожу з металевої сітки висотою 2 м та довжиною 10,75 м, напроти і по довжині житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від                        10 квітня 2019 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували заявлені нею позовні вимоги, зокрема те, що затінення приміщень та занижения рівня природного освітлення в її будинку відбувається внаслідок встановлення відповідачем огорожі з  метало-профілю. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 03 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 квітня                    2019 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.   
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували всіх фактичних обставин справи; належної оцінки наданим позивачем доказам не надали, зокрема, протоколу проведення дослідження освітлення приміщень № 4 від 14 червня 2017 року. Відповідач використовує своє право власності на шкоду правам позивача та її дитини, яка є інвалідом, порушує їх права на належні умови проживання. 
 
Відзив на касаційну скаргу до касаційного суду не надходив.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                        20 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 598/1708/17 з Збаразького районного суду Тернопільської області.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                    21 вересня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ,                       у якому проживає разом із дочкою-інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Згідно довідки від 03 листопада 2017 року № 971 та акта обстеження земельної ділянки від 16 березня 2017 року № 03-61/02-13, виданими Великокунинецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області,  належний позивачу житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на відстані 1,5 м від умовної межі (із живоплоту та сітки) з                                гр. ОСОБА_6 . Огорожа з метало-профілю висотою 2 м встановлена ОСОБА_6 земельній ділянці, що перебуває в користуванні останньої, на відстані 1,5 м від умовної межі земельної ділянки ОСОБА_1 .
Із протоколу проведення досліджень освітленості приміщення, складеного лікарем з комунальної гігієни відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень № 4 від 14 червня 2017 року вбачається, що згідно отриманих результатів досліджень приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , рівень освітлення в житловій кімнаті - спальня відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006, а в житловій кімнаті - дитяча, не відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                         2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 квітня                   2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 липня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року  № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Нормами статті 41 Конституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є незаконною і може бути припинена за рішенням суду.
 
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини до приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. З урахуванням загальних принципів, передбачених практикою ЄСПЛ, слід зауважити, якщо в Конвенції прямо не визнається право на здорове та спокійне середовище для життя, то у випадках, коли людина безпосередньо і серйозно струбована незручностями, спричиненими іншими особами (поведінка сусідів, функціонування промислових об`єктів тощо), може виникнути питання щодо порушення статті 8 Конвенції. Порушення права на повагу до житла не обмежується конкретними фізичними порушеннями, такими як несанкціоноване проникнення в будинок особи, а також включає такі посягання, які не є конкретними чи фізичними, наприклад, шум, запахи або інші форми втручання. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися зручностями свого житла. Такі порушення слід розглядати не лише в аспекті права особи на матеріальний об`єкт/простір, але і як право на отримання задоволення від користування таким об`єктом. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла слід визначити чи досягли незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Оцінка цього мінімуму є відносною і залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність та триваість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки.
 
Відповідно до статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені положеннями цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
 
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.
 
Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Відповідно до статті 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
 
Відповідно до положень статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
 
Згідно статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
 
Із положень статті 319 ЦК України вбачається, що власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону, моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
 
Відповідно до положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 
 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.
 
Факт низького рівня освітлення  кімнати у належному позивачу будинку АДРЕСА_1 , в якій постійно перебуває особа з інвалідністю - дочка позивачки, встановлений протоколом проведення дослідження освітлення приміщень № 4 від 14 червня 2017 року, складеного лікарем з комунальної гігієни відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень.
 
У зв`язку із доведеним затіненням кімнати внаслідок встановлення відповідачем огорожі з метало-профілю, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що відповідач такими діями порушив правила добросусідства, така огорожа порушує права позивача, яка повністю опікується дочкою, яка є особою з  інвалідністю та постійно прикута до ліжка в кімнаті,  на користування зручностями свого житла, в тому числі щодо належного освітлення кімнати, що у свою чергу є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що якщо такі незручності перевищують звичайні труднощі співмешкання з сусідами (Apanasewich проти Польщі, пункт 98), вони можуть перешкоджати мирному користуванню житлом, незалежно від того, спричинені вони приватними особами, промисловою діяльністю чи державними установами (Martinez проти Іспанії, пункт 42 і 51).
 
Суди першої й апеляційної інстанцій встановили усі обставини, дослідили докази та надали їм правову оцінку, але неправильно застосували норми матеріального права та помилково не задовольнили позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення порушення правил добросусідства.
 
Встановлені судами обставини, а також наявні в матеріалах справи докази дають підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
 
Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права, це порушення призвело до ухвалення незаконних судових рішень, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки необхідно скасувати, прийняти нову постанову про задоволення вказаних вимог.
 
Керуючись статтями  400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від                        10 квітня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 липня 2019 року скасувати.
 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.
 
Зобов`язати ОСОБА_3   змінити огорожу з метало-профілю  на огорожу із металевої сітки висотою 2 м та довжиною                  10,75 м, навпроти і по довжині житлового будинку по АДРЕСА_1 .
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко  	
 	М. Ю. Тітов