Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року                                                         м. Рівне

Справа № 572/3538/20
Провадження № 33/4815/229/21

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В :

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнуто  з   ОСОБА_1 420  грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з порушенням вимог законодавства. Зазначає, що його не було повідомлено про розгляд справи. В оскаржуваній постанові суд зазначив, що єдиною правовою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності є порушення пп.2 п. 10 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19», а саме те, що він 09.12.2020 року о 10 год. 07 хв. по вул. Белгородській, 13 в м. Сарни перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи його спеціальний статус. Наголошує, що його було притягнуто до відповідальності за порушення вимог постанови № 1236 від 09.12.2020 року, яка була прийнята Урядом України також 09.12.2020 року, і яка на час вчинення правопорушення не набрала чинності. В пункті 44 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19» прямо зазначено : «Ця постанова набирає чинності з 12 грудня 2020 р., крім пункту 43, який набирає чинності з 19 грудня 2020 року. Установити, що пункти 2-40 цієї постанови застосовуються з 00 годин 00 хвилин 19 грудня 2020 року». Вважає, що суд першої інстанції не мав права застосовувати вказану постанову. Крім того, працівники поліції 09 грудня 2020 року о 10 год. 00 хв. склали щодо нього постанову про адміністративне правопорушення ГАА № 488659 про порушення п.п. 1 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, а саме, що він перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, за що на нього було накладено штраф в розмірі 170 грн., тобто станом на 10 год. 07 хв. працівники поліції знали його паспортні дані. Вказана постанова була надіслана йому поштою, по якій він сплатив штраф в розмірі 170 грн. З огляду на зазначене, просить постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 658964 від 09.12.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 цього дня о 10 год. 07 хв. в м. Сарни по вул. Белгородська, 13 порушив правила щодо карантину людей, а саме, перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив вимоги пп.2 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1  ст. 44-3 КУпАП.
При складанні протоколу ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень по суті порушення, а також від підпису в протоколі.
Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного у протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Заслуговують на увагу покликання  ОСОБА_1 про те, що Сарненський районний суд Рівненської області помилково послався в постанові від 02 лютого 2021 року на пп.2 п. 10 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19».
Дійсно, на час вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 (09.12.2020 року) постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020 року ще не набрала чинності.
В пункті 44 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19» зазначено : «Ця постанова набирає чинності з 12 грудня 2020 р., крім пункту 43, який набирає чинності з 19 грудня 2020 року. Установити, що пункти 2-40 цієї постанови застосовуються з 00 годин 00 хвилин 19 грудня 2020 року».
Разом з тим, на час вчинення правопорушення  ОСОБА_1 (09.12.2020 року) були чинні вимоги пп.2 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до яких на території України на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 658964 від 09.12.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, чим порушив вимоги пп.2 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
Санкцією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного у протоколі правопорушення, передбачено накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання винним ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що внаслідок порушення карантинних правил,  ОСОБА_1 не було завдано будь-якої шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Апеляційним судом враховано, що вчинене  ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не спричинило шкоди інтересам держави, а тому суд вважає за необхідне звільнити  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 22, 293, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а справу провадженням закрити на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського 
апеляційного суду                                                       Ковальчук Н. М.