Справа № 752/4190/20                                                                                                   Суддя в І-й інстанції Валігура Д.М.
Провадження № 33/824/417/2021                                                                              Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м    У к р а ї н и
 
17 лютого 2021 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Хорошого І.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Хорошого І.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 01 лютого 2020 року, о 21 годині 13 хвилин, в м. Києві, по вул. Заболотного, 174, керував автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. 
У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Захисник заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав на те, що ОСОБА_1 на місці події зупинився на ночівлю у транспортному засобі. Знаходячись у салоні автомобіля вживав алкогольні напої та час від часу прогрівав автомобіль, у зв`язку із чим заводив його двигун. Після приїзду працівників поліції, останні почали здійснювати незаконні дії по відношенню до ОСОБА_1 , які проявилися у здійсненні безпідставного обшуку автомобіля, незаконних вимогах на проходження огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, застосування кайданок та затримання ОСОБА_1 та після його зауважень евакуації автомобіля. Дані обставини частково стверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з місця події. Дані обставини були причиною відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності свідків. Захисник вказав на те, що працівниками поліції Сніжку Р.В. не пропонувалося надати пояснення та підписати протокол про адміністративне правопорушення, що на його думку також підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом з місця події. Окрім цього, апелянт звернув увагу на письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , які датовані 2010 роком та стосувалися іншого за номером протоколу. Щодо відеозапису з місця події, захисник вказав на те, що він фактично складається з тринадцяти окремих відеозаписів, які є непослідовними по часу і не відображають безперервно обстановку на місці події. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Хорошого І.В., які доводи апеляційної скарги підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
У вину ОСОБА_1 було поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у керуванні ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Із таким обвинуваченням погодився суддя місцевого суду, визнавши його доведеним. Однак такий висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах і погодитись із ним не можливо. 
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція № 1452/735»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.Відповідно до п.2 Інструкція № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Рішення у справі про адміністративне правопорушення суддя обґрунтовує доказами, перелік джерел яких даний у ст. 251 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вимог цих нормативних документів у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення дотримано не було.
Як вбачається із постанови, рішення про винність ОСОБА_1 у відмові  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суддя місцевого суду обґрунтував зібраними у справі матеріалами.
Між тим, на думку суду, цими доказами не доводяться обставини, які підлягали доведенню у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.  
Як вбачається із доводів апеляційної скарги та відповідно до пояснень ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, він у ході з`ясування поліцейськими обставин події заперечував факт керування транспортним засобом та пояснив що на місці події зупинився на ночівлю. Суд вважає, що зібраними у справі доказами дані пояснення не спростовані. На думку суду, беззаперечним доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також інших обставин фіксації цього правопорушення поліцейськими міг стати відеозапис, який би мав бути зроблений за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських. При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п.5. розділу ІІ цієї Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення. Відсутність відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. 
Так, у якості доказу факту керування ОСОБА_1 автомобілем поліцейськими був наданий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського. На цьому записі не міститься даних про безпосереднє керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Перебування останнього у нерухомому автомобілі із заведеним двигуном не указує про те, що останній керував транспортним засобом. Факт керування автомобілем заперечувався ОСОБА_1 як на місці події, так і у ході апеляційного розгляду справи. Із зазначеного вище відеозапису вбачається, що автомобіль «ВАЗ 2108» стояв на території автозаправної станції, біля нього знаходився ОСОБА_1 , який не заперечував факт вживання алкоголю. У подальшому на відеозаписі зафіксовані безпідставні обшук автомобіля, особи ОСОБА_1 , зневажливе ставлення до нього працівника поліції, застосування до нього спецзасобів та подальша евакуація автомобіля. Крім цього, на відеозаписі зафіксована поведінка працівника поліції, яка суперечить правилам етичної поведінки поліцейських.
На неодноразові виклики до суду для з`ясування обставин оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення поліцейські не відреагували, хоча відповідний орган поліції був своєчасно і належним чином повідомлений про необхідність явки до суду поліцейських, які виявили та фіксували правопорушення. 
Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що інформація яка була зафіксована на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського не може бути визнана доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Іншими доказами також не спростовуються пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом в момент виявлення його поліцейськими. У зв`язку із відсутністю відповідного відеозапису та неявкою поліцейських до суду ці пояснення ОСОБА_1 залишились не спростованими.
Аналіз пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дає підстави стверджувати, що вони були очевидцями лише того, як ОСОБА_1 , будучи затриманим відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Будь-яких інших доказів, якими би доводився факт керування автомобілем, матеріали справи не містять. Наведене указує на недоведеність того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи при цьому ознаки алкогольного сп`яніння, що давало би підстави для притягнення його до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу указує на недоведеність наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
На ці порушення закону суддя місцевого суду при розгляді справи уваги не звернув та ухвалив рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без належних на те правових підстав.
Зважаючи на викладене, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.  
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Хорошого І.В. задовольнити.
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      О.В. Ігнатюк