УХВАЛА

01 березня 2021 року  
Київ
справа №640/5473/20
адміністративне провадження №К/9901/4116/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року
за позовом ОСОБА_1 
до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:
05 лютого 2021 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - скаржник, Департамент) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є визнання протиправним та скасування наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28 грудня 2019 року № 299 «Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, та декларації про готовність до експлуатації об`єкта».
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі скаржник вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме статей 1, 26, 29, 31, 36, 41, 39, 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), статей 1, 9, 23 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV (далі - Закон № 687-XIV ), статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (далі - Порядок № 466), Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок № 461), Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), порушив норми процесуального права, зокрема положення статей 2, 73, 78, 242 КАС України.
Скаржник стверджує, що суди обох інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях дійшли хибного висновку про те, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта, подана ОСОБА_1 , зареєстрована Департаментом без будь-яких зауважень, оскільки під час вчинення дій з реєстрації повідомлення та/або декларації орган архітектурно-будівельного контролю не наділено повноваженнями проводити перевірку достовірності інформації, зазначеної замовником будівництва. Позапланову перевірку на об`єкті, зазначеному у повідомленні про початок будівельних робіт, поданому ОСОБА_1 , проведено не було у зв`язку з відсутністю замовника або його уповноважених осіб та нез`явленням їх у визначений термін до Департаменту. Крім того, судами не досліджено, що замовником будівництва наведено недостовірні дані у повідомленні про початок будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта в частині належно розробленої та затвердженої проектної документації, натомість остання розроблена та затверджена без отримання інформації щодо раніше запроектованих проектних рішень та мереж в районі об`єкта будівництва, а в матеріалах справи відсутні докази того, що замовник зверталась до Департаменту щодо виконання відповідної вибірки. Скаржник стверджує, що є всі підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, а відтак і для скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, та декларації про готовність до експлуатації об`єкта.
Також скаржник зазначає, що підставою для касаційного оскарження постанови у даній справі є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо необхідності виконання суб`єктом містобудування вимог вихідних даних для проектування: містобудівних умов та обмежень, зокрема щодо виконання вибірки запроектованих проектних рішень та мереж, віднесення об`єкта будівництва до самочинного у зв`язку з неналежним чином розробленим та затвердженим проектом та недотриманням вимог містобудівних умов та обмежень.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, враховуючи предмет спору, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами статей 1, 26, 29, 31, 36, 41, 39, 391 Закону № 3038-VI, статей 1, 9, 23 Закону № 687-XIV, статті 376 ЦК України, Порядку № 466, Порядку № 461, Порядку № 553, а також факту порушення норм процесуального права, зокрема статей 2, 73, 78, 242 КАС України.
Крім того, скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, яке буде розглянуто судом в порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до статті 340 КАС України.
Касаційна скарга подана у строк, передбачений статтею 329 КАС України, відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу.
2. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/5473/20.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Встановити для учасників справи строк до 18 березня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Встановити для учасників справи строк до 18 березня 2021 року для подання до суду заперечення щодо клопотання про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року.
6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Я.О. Берназюк

          І.В. Желєзний

                                                                                                    С.М. Чиркін