П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  802/4159/14-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   

03 лютого 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної митної служби України на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Вінницької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Вінницької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року клопотання представників позивача та відповідача  задоволено частково; замінено  відповідача Державну фіскальну службу України на її правонаступника Державну митну службу України в частині вимог  про поновлення на посаді заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів та зобов`язання проінформувати про відкликання відомостей; замінено  відповідача Вінницьку митницю ДФС на її правонаступника Подільську митницю Держмитслужби в частині вимог про стягнення середнього заробітку. В задоволенні клопотання представника позивача та представника ДФС щодо заміни ДФС її правонаступником ДМС України в частині вимог про оскарження наказу про звільнення  відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою, Державна митна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що умовою процесуального правонаступництва є припинення юридичної особи. Оскільки ДФС України не припинена та продовжує здійснювати відповідні повноваження і функції, підстави для заміни Державної фіскальної служби України на  Державну митну службу України відсутні.
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
27 січня 2021 року до суду надійшла заява представниці позивача про відкладення розгляду справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи клопотання про заміну відповідачів у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки керівник ДМС України здійснює призначення на посади заступника керівників територіальних органів Держмитслужби, то поновлення на посаді та інформування про відкликання відомостей належить до компетенції ДМС України. Крім того, до Подільської митниці Держмитслужби перейшли всі повноваження Вінницької митниці ДФС, тому наявні підстави для заміни відповідача.
Відмовляючи в задоволенні клопотання в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що ДФС України приймала наказ про звільнення №1010-о від 24.10.2014 і не припинена остаточно, тому відсутні підстави для заміни ДФС України на Державну митну службу України в частині позовних вимог про скасування вказаного наказу.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті питання про заміну відповідачів їх правонаступниками, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Ч.4 ст.46 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з п.9 постанови Пленуму ВАСУ від  06.03.2008  №2  "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при визначенні  процесуального  правонаступництва  судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та  враховувати,  що якщо під час розгляду адміністративної справи буде  встановлено,  що  орган  державної  влади,  орган  місцевого самоврядування,  рішення,  дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність,  то в  такому  випадку  суду  необхідно залучити  до  участі  у  справі  їх правонаступників.  У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до  участі  у справі орган,  до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.
У разі   зменшення   обсягу   компетенції   суб`єкта  владних повноважень,  не пов`язаного з  припиненням  його  діяльності,  до участі  у  справі  як  другий  відповідач  судом залучається інший суб`єкт владних повноважень,  до компетенції  якого  передані  або належать  функції  чи  повноваження  щодо  вирішення  питання  про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Таким чином, при вирішенні питання про процесуальне правонаступництво суд враховує обсяг повноважень органу державної влади щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що підставою для правонаступництва є виключно припинення юридичної особи, є необґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.
Ч.7 ст.5 вказаного Закону передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.
Порядок   здійснення  заходів,  пов`язаних  з утворенням,  реорганізацією  або  ліквідацією  міністерств,  інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (далі - Порядок №1074).
Відповідно до п.6 Порядку №1074 у разі поділу органу виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять  до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу.
Згідно з п.12 Порядку №1074 орган  виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації,   здійснює повноваження та виконує функції  у визначених  Кабінетом  Міністрів  України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення  здійснення  таким  органом  повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.
Орган виконавчої влади, щодо  якого  набрав  чинності  акт Кабінету   Міністрів   України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації  державної  політики  у  визначеній Кабінетом Міністрів України  сфері  до  набрання  чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій. 
Відповідно до п.1 нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (далі - Постанова №1200) постановлено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Згідно з п.2 Постанови №1200 Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства
Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.07.2019 проведено державну реєстрацію Державної митної служби України.
Зважаючи на вищенаведене, з 16.07.2019 повноваження та функції у сфері державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства здійснює Державна митна служба України.
Відповідно до пп. 14 п. 11 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227,  голова Держмитслужби призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів Держмитслужби, у тому числі у разі покладення обов`язків за вакантними посадами, призначає на посаду та звільняє з посади керівників митних постів.
В той же час, на підставі  п.2 Постанови №1200 у зв`язку з утворенням Держмитслужби ДФС України припинила здійснювати повноваження та функції у сфері державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства, зокрема, в частині призначення заступників та керівників територіального митного органу.
Відповідно до пп.2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб  інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.
Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 заявив позовні вимоги про поновлення на посаді заступника керівника територіального митного органу та зобов`язання проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".
Оскільки призначення на посади заступників керівників територіальних органів Держмитслужби належить до повноважень голови  Держмитслужби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заміну ДФС України на її правонаступника Держмитслужбу в частині вимог  про поновлення на посаді заступника начальника Вінницької митниці Міндоходів.
При цьому, апеляційна скарга не містить доводів в частині заміни Вінницької митниці ДФС на її правонаступника Подільську митницю Держмитслужби та відмови замінити ДФС в частині вимог про оскарження наказу про звільнення, тому з урахуванням встановлених ч.1 ст.308 КАС України меж перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів не перевіряє ухвалу суду першої інстанції в цій частині.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року слід залишити без змін.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі  03 лютого 2021 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Смілянець Е. С.