Справа № 461/14877/13-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/3654/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О.Я. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
при секретарі Матяш С.І.
з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 жовтня 2020 року у справі за заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про заміну стягувача,-

В С Т А Н О В И В :

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з заявою про заміну первісного стягувача Публічного акціонерного товариства «ВіЕС Банк» з примусового виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2014 року у справі №461/14877/13-ц за позовом ПАТ «ВіЕС Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на його правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК». 
В обґрунтування поданої заяви, вказує на те, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2014 року задоволено позов ПАТ «ВіЕС Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 22.05.2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕс Банк» та АТ «ТАСКОМБАНК» прийнято рішення про приєднання ПАТ «ВіЕС Банк» до АТ «ТАСКОМБАНК» за спрощеною процедурою, визначеною Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» та нормативно- правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. 12.10.2018 року комісією з реорганізації (комісією з припинення) ПАТ «ВіЕС Банк» було складено, а 16.10.2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕС Банк» та АТ «ТАСКОМБАНК» затверджено Передавальний акт. Таким чином, з 16.10.2018 року АТ «ТАСКОМБАНК» стало правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «ВіЕС Банк». 30.10.2018 року Національним банком України прийняте рішення №728-рш про відкликання у ПАТ «ВіЕС Банк» банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій у зв`язку з його реорганізацією шляхом приєднання до АТ «ТАСКОМБАНК» за спрощеною процедурою. Відтак, просить задоволити вказану заяву.
15.07.2020 року представником АТ «ТАСКОМБАНК» Лаврів В.П. подано заяву про уточнення до заяви про заміну стягувача, згідно якої просить суд замінити первісного стягувача ПАТ «ВіЕС Банк» у виконавчому листі, виданному на примусове виконання рішення суду від 22.04.2014 року у справі №461/14777/13-ц.
Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 19 жовтня 2020 року замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «ВіЕс банк» з примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.04.2014 року у справі №461/14877/13-ц за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на його правонаступника Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», (ідентифікаційний код 09806443, 01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, 30).
Ухвалу суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що нормами чинного законодавства передбачено два випадки правонаступництва, а саме: заміна позивача і відповідача на стадії розгляду судом справи судом та заміна скаржника або боржника у виконавчому листі на стадії виконання судового рішення. Вважає, що заявник обрав невірний спосіб захисту, а суд першої інстанції задовільнив його заяву не маючи підстав та в спосіб, не передбачений законом, з перевищенням власних повноважень, що призвело до порушення права на справедливий суд. Окрім цього, звертає увагу, що суд постановивши оскаржувану увалу залишив не вирішеними заяви та клопотання учасників справи і не врахував їх при постановленні ухвали. Також стверджує, що рішення суду не підлягає виконанню, в зв`язку з чим відсутні підставі для заміни сторони. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 жовтня 2020 року та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви АТ «ТАСКОМБАНК» про заміну первісного стягувача.

09 березня 2021 року від представника АТ «ТАСКОМБАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначає про законність оскаржуваної ухвали. Також зазначає, що внаслідок правонаступництва, яке відбулось через припинення юридичної особи в результаті реорганізації шляхом приєднання відбулось передання кредиту, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з наявні правові підстав для задоволення заяви про заміну первісного стягувача Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» з примусового виконання рішення суду на його правонаступника - АТ «ТАСКОМБАНК».
З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку».
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно ч.1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. В свою чергу, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у Постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09 та від 18.02.2020 року у справі №2-1216/09.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до змісту Правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Крім цього, із змісту вказаної постанови Верховного Суду України, вбачається, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Судом встановлено, що 22.04.2014 року Галицьким районним судом м.Львова винесено заочне рішення, яким постановлено звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством “ВіЕс Банк” від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного товариства “ВіЕс Банк” щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки тощо), необхідних для здійснення такого продажу, а кошти, одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства “ВіЕс Банк” за кредитним договором №KF48106 від 28 березня 2008 року в розмірі 217340 (двісті сімнадцять тисяч триста сорок) доларів США 14 центів США, що в гривневому еквіваленті становить 1737199 (один мільйон сімсот тридцять сім тисяч сто дев`яносто дев`ть) грн. 74 коп; виселити ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства “ВіЕС Банк” сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.01.2015 року рішення Галицького районного суду м.Львова залишено без змін.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.11.2017 року заяву Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про видачу дублікату виконавчого листа – задоволено.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24.01.2020 року замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» з примусового виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2014 року у справі №461/14877/13-ц за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на його правонаступника Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК».
Постановою Львівського апеляційного суду від 18.05.2020 року ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 24.01.2020 року скасовано та залишено без розгляду заяву Лавріва В.П., подану від імені АТ «ТАСКОМБАНК» «про заміну первісного стягувача… з примусового виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2014 року у справі №461/14877/13-ц за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки», як таку, що подана особою, яка не має повноважень на ведення справи від імені АТ «ТАСКОМБАНК».
Рішення набрало законної сили та видано виконавчий лист.
На даний момент виконавче провадження із виконання рішення суду від 22.04.2014 р. по справі №461/14877/13-ц не відкрито.
12.10.2018 року комісією з реорганізації (комісією з припинення) ПАТ «ВіЕС Банк» складено, а 16.10.2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕС Банк» та АТ «ТАСКОМБАНК» затверджено Передавальний акт.
Відповідно до п.3 Передавального акту від 12.10.2018 року, правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає в Банку–правонаступника з дати затвердження загальними зборами Банку, що приєднується та Банку-правонаступника передавального акта.
30.10.2018 року Національним банком України прийняте рішення №728-рш про відкликання у ПАТ «ВіЕС Банк» банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій у зв`язку з його реорганізацією шляхом приєднання до АТ «ТАСКОМБАНК» за спрощеною процедурою. Вказаним рішенням також зазначено, що правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків ПАТ «ВіЕС Банк» виникло у АТ «ТАСКОМБАНК» 16.10.2018 року.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного і обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «ВіЕс банк» з примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.04.2014 року у справі №461/14877/13-ц за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на його правонаступника Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», (ідентифікаційний код 09806443, 01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, 30).
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують не дають підстав вважати, що реорганізація ПАТ «ВіЕС Банк» шляхом приєднання до АТ «ТАСКОМБАНК» за спрощеною процедурою відбулася з порушенням норм чинного законодавства, а також, що у зв`язку з такою реорганізацією АТ «ТАСКОМБАНК» не є правонаступником ПАТ «ВіЕС Банк» і він не вправі був звертатися до суду з заявою про заміну первісного стягувача Публічного акціонерного товариства «ВіЕС Банк» з примусового виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2014 року у справі №461/14877/13-ц за позовом ПАТ «ВіЕС Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на його правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК».
Окрім цього, скаржником не доведено, що АТ «ТАСКОМБАНК» є обмеженим вправі скористатися правом на правонаступництво. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що рішення суду №461/14877/13-ц не підлягає примусовому виконанню, а також, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, в зв`язку з чим здійснена судом першої інстанції заміна є незаконна та необгрунтована.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 жовтня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 22 березня 2021 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                О.М. Ванівський

Н.П. Крайник