ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/9209/20
Головуючий у першій інстанції – Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/482/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Покладом Д.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2021 року (ухвалено о 08 год 11 хв., повний текст рішення складено 06.01.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернігові.
Позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі та проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який з 2019 року важко хворів, мав діагноз  печінково-клітинна недостатність та цироз печінки. За життя чоловіка позивачка доглядала за ним, оплачувала дороговартісне лікування, готувала їжу, прала, водила на прогулянки та виконувала інші повсякденні справи. Крім позивачки, жодної іншої сторонньої допомоги родичі чи близькі люди чоловіка не надавали, в тому числі і його син ОСОБА_2 , який знав про хворобу батька, однак жодним чином не реагував на дану ситуацію, під час хвороби ухилявся від надання йому допомоги, не підтримував коштами на придбання ліків.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, його спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках є сторони у справі.
У 2020 році ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте позивачка вважає, що він має бути усунений від права на спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, оскільки за життя батька, який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, свідомо ухилявся від надання останньому допомоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.01.2021 позов задоволено.
Усунуто ОСОБА_2 від права спадкування майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть: серія НОМЕР_1 , видане 25.05.2020).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жоден наявний у матеріалах справи доказ не підтверджує факту умисного, свідомого ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, при можливості її надання, а також потреби спадкодавця саме в допомозі відповідача, за доведеності чого в сукупності останній може бути усунутий від спадкування.
Заявник зазначає, що сам батько у 2020 році йому ні разу не телефонував та ніколи не просив у нього фінансової допомоги.
Вказує, що побачивши стан батька у березні 2020 року він запропонував допомогу та залишив свій номер телефону позивачці, але про перебування батька у лікарні у подальшому вона його не повідомляла.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки – адвокат Кулініч К.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що в своєму рішенні суд першої інстанції надав оцінку показанням свідків в сукупності з іншими матеріалами справи. 
Зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу щодо відсутності у нього заробітку у конкретний період. Посилання відповідача на факт відсутності прохання батька про надання матеріальної допомоги також не підтверджено належними та допустимими доказами.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Святної О.В., яка підтримала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 та її представника – адвоката Кулініч К.В., які просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що по справі повністю доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що починаючи з січня 2020 року ОСОБА_3 через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував від відповідача як сина матеріальної допомоги, а також допомоги по його догляду, проте останній умисно ухилявся від її надання
Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 , шлюб між ними був зареєстрований 07.04.2018 (а.с. 8, 10). Після реєстрації шлюбу подружжя проживало у с. Нове Чернігівського району.
З вересня 2019 ОСОБА_2 почав хворіти, звертався до лікарів, проходив обстеження та лікування, перебував на стаціонарному лікуванні, на підтвердження чого позивачкою надані дані копії медичних документів, товарних та фіскальних чеків про купівлю лікарських засобів (а.с. 16-32).
Із копій виписних епікризів стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 19-21):
- з 26.09.2019 по 08.10.2019 у КНП «Чернігівська міська лікарня № 3», основне захворювання: ІХС: дифузний кардіосклероз, екстрасистолія, був виписаний з покращенням у задовільному стані (виписка № 5830 із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення), госпіталізований в плановому порядку;
- з 04.01.2020 по 17.01.2020 у КНП «Чернігівська міська лікарня № 1», основний діагноз: ЦВХ при атеросклерозі, симптоматичній АГ, стан задовільний, виписаний з незначним покращенням (виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 108), госпіталізований в тяжкому стані; 
- з 11.02.2020 по 21.02.2020 у КНП «Чернігівська міська лікарня № 1», основний діагноз: ЦВХ при атеросклерозі, симптоматичній АГ (виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 1440); госпіталізований в тяжкому стані.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 9).
Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла квартира АДРЕСА_1 , придбана ним за договором купівлі-продажу від 27.03.2000 (а.с. 12-14).
Спадкоємцями померлого є позивачка та його син - відповідач ОСОБА_2 (а.с. 68).
На утриманні відповідача перебуває двоє дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 66-67).
Мати відповідача - ОСОБА_3 перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії з 01.06.2020 по 30.11.2020 склала 10 759,32 грн, має вікові захворювання та періодично лікується (а.с. 5-7, 68-75).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.
Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
За загальним правилом, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин, ухилення характеризується умисною формою вини.
Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Вимога про усунення спадкодавця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України має бути усунутий від права на спадкування, оскільки за життя батька, який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, свідомо ухилявся від надання йому допомоги.
Як зазначалось вище, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Під час розгляду справи суд обмежився поясненнями позивачки та показаннями свідків зі сторони останньої щодо обставин спору, наданими в судовому засіданні, які у своїй сукупності та взаємозв`язку не підтверджують перебування померлого ОСОБА_3 у безпорадному стані, факту умисного ухилення відповідача від обов`язку надання спадкодавцеві допомоги, потреби спадкодавця в допомозі саме його сина.
В оскаржуваному рішенні районний суд установив, що з метою підтримання життєвих функцій чоловіка, позивач щоденно витрачала значні грошові кошти на придбання лікарських засобів, при цьому щомісячні витрати перевищували сукупний розмір пенсії позивача та її чоловіка, в зв`язку з цим ОСОБА_3 потребував матеріальної, фізичної та психологічної допомоги від відповідача, про що особисто повідомляв останньому. Втім, відповідач умисно ухилявся від виконання своїх обов`язків з надання допомоги батькові, а починаючи з лютого 2020 року навіть перестав відповідати на його телефонні дзвінки.
Однак належні докази того, що позивачка щоденно витрачала значні грошові кошти на придбання лікарських засобів, при цьому щомісячні витрати перевищували сукупний розмір пенсії позивача та її чоловіка, у справі відсутні, а саме матеріали справи не містять довідок про доходи сторін та померлого ОСОБА_3 , так само як і доказів того, що ОСОБА_3 особисто повідомляв відповідачу про потребу від нього матеріальної, фізичної та психологічної допомоги, а останній умисно ухилявся від їх надання і з лютого 2020 року перестав відповідати на телефонні дзвінки батька.
Позивачкою не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є її процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, сторонньому догляді, у тому числі з боку сина.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов хибного висновку про наявність підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, який не підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами.
У зв`язку із викладеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 1 261,20 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2021 року – скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                     І.О.Боброва

                                                                                           Н.В.Шитченко