Справа № 150/534/20
Провадження № 22-ц/801/512/2021
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року	Справа № 150/534/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:
судді-доповідача Денишенко Т.О.,        
суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,
за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., розглянувши за пра-вилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Зерно-
продукт МХП» про визнання договору оренди землі недійсним, 
за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Черні-вецького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року, ухвалене у приміщенні суду в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області за головування судді Суперсона С. П.,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася у Чернівецький районний суд Вінницької області з позовом до Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) «Зернопродукт», правонаступником якого є Приватне акціонерне товарис-тво «Зернопродукт МХП», про визнання договору оренди землі недійсним. По-зов мотивований тим, що позивачка згідно державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 106802 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 0524981200:03:004:0210, що знаходиться на території Бе-резівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, якою на підставі договору оренди від 01 серпня 2008 року користується відповідач. На вимогу позивачки у 2019 році відповідач надав ОСОБА_1 копію договору оренди землі, у якому в односторонньому порядку зроблені виправлення дати його укладення. Вказані виправлення не обумовлені підписами сторін договору. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про доб-ровільне розірвання договору оренди землі, у чому їй було відмовлено, заяву не прийняли. Як наслідок ОСОБА_1 звернулася в суд, просила визнати не-дійсним договір оренди землі від 01 серпня 2008 року № 905, укладений нею із ЗАТ «Зернопродукт» м. Миронівка Київської області в особі директора Кучера М. І., зареєстрований у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку 26 листопада 2015 року. 
Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим 18 грудня 2020 року рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. Скаржниця вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нор-мам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам справи та зазначає, що 01 серпня 2010 року вона уклала з відповідачем договір оренди землі № 905, передала в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1,6570 га, розташовану на території Березівської сільської ради Черні-вецького району Вінницької області. Відповідач в односторонньому порядку здійснив виправлення у договорі оренди дати його укладення з 2010 на 2008 рік, здійснив виправлення прізвища позивачки та розміру орендної плати. Крім цього після підписання договору орендар не вчинив жодних дій щодо проведен-ня його державної реєстрації. Державна реєстрація речового права оренди зе-мельної ділянки не є державною реєстрацією договору оренди землі, через що договір не набрав чинності, а відповідач не набув прав орендаря за спірним договором.
Встановленим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 27 січня 2021 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ПрАТ «Зернопродукт МХП» не скористався. 
Сторони у справі в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, будь-яких заяв від них суду не надходило. Про місце, день та час розгляду справи її учасники повідомлені завчасно та в установленому порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток ( поштових від-правлень ), додані до матеріалів справи. У відповідності з нормами статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути справу по суті апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності її учасників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність та об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задо-воленню не підлягає. 
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначе-ним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що ОСОБА_1  відповідно до державного акту на право власності на земель-ну ділянку від 10 березня 2005 року серії ЯА № 106802 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 0524981200:03:004:0210, розташованої на тери-торії Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. 01 серпня 2008 року сторони у справі уклали договір оренди землі № 905, за умо-вами якого ЗАТ «Зернопродукт», правонаступником якого є ПрАТ «Зернопро-дукт МХП», отримало в оренду земельну ділянку позивачки площею 1,6570 га № НОМЕР_1 на строк п`ятнадцять років. 25 листопада 2015 року цей договір зареєс-трований реєстраційною службою Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області. Сторонами договору підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки. 
Судом встановлено, що договір оренди землі від 01 серпня 2008 року № 905 містить виправлення, засвідчені директором Чернівецької філії ПрАТ «Зерно-продукт МХП» ОСОБА_2 без зазначення дати внесення цих виправлень. Примірник договору ОСОБА_1 отримала 12 березня 2018 року. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись нормами Закону України «Про оренду землі», статтями 16, 203, 215 ЦК України, враховуючи висновки Верховного Суду України, викла-дені у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-88цс14, від 03 вересня 2014 року у справі № 6-94цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16, беручи до уваги висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Каса-ційного цивільного суду, викладений у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/ 17 ( провадження № 61-2417сво19 ), підкреслив, що у ситу-ації, котра має місце за укладеним 01 серпня 2008 року сторонами у справі до-говором оренди землі № 905 відсутній факт порушення, невизнання або оспо-рення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 як орендодавиці належної їй зе-мельної ділянки. Позивачкою не наведено, а судом не встановлено порушення прав ОСОБА_1 виправленнями у договорі оренди землі, засвідченими ди-ректором Чернівецької філії відповідача, ці виправлення не є такими, що тяг-нуть визнання чинного правочину недійсним.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного су-ду повністю погоджується, оскільки вони є вірними, об’єктивними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулюють, не по-рушив вимог процесуального законодавства. 
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 18 грудня 2020 року,  ОСОБА_3  зазначає, що договір оренди її земельної ділянки № НОМЕР_2  укладався 01 серпня 2010 року. Виправлення у договорі вчинені відносно дати його укла-дення ( з 2010 року на 2008 рік ), прізвища позивачки (воно зазначене згідно паспортних даних) та розміру орендної плати ( у сторону її збільшення ). Судом взято до уваги відзив ПрАТ «Зернопродукт МХП» на позов, підписаний дирек-тором ОСОБА_4 без посвідчення його повноважень. Після підписання дого-вору оренди землі відповідач не вчинив дій по його державній реєстрації. 
З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони є надуманими, такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, через що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Одним із зовнішніх проявів волевиявлення учасника правочину є факт засвідчення його підписом.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України право-чин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною в момент його вчинення вимог, встанов-лених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не передбачена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).
Мотиви апеляційної скарги жодним чином не можна віднести до тих істотних умов договору, недотримання яких є підставою для визнання укладе-ного правочину недійсним. Так виправлена з 2010 року на 2008 рік дата укла-дення договору не подовжує його дію, а, навпаки, скоротила орендні правовід-носини сторін у справі на два роки. Скаржниця суперечить сама собі, наводячи цю підставу у своїй апеляційній скарзі, адже у позовній заяві вона ствердно вказувала на укладення договору у 2008 році. Отже відповідач з нею погодився, вносячи зміну в дату вчинення правочину. Щодо зміни у прізвищі орендодавиці букви «и» на букву «е», то таке виправлення вчинене з метою його правильного написання у відповідності до паспортних даних. І вже ніяк не можна визнати порушення відповідачем прав чи інтересів позивачки шляхом збільшення розміру виплачуваної орендної плати. Стосовно безпідставного, за тверджен-ням позивачки, взяття судом до уваги відзиву відповідача на її позовну заяву, підписаного директором ОСОБА_4 як, нібито, неповноважною особою, то суд у даному випадку жодним чином не порушив законних прав та інтересів ОСОБА_1 , яка під час розгляду справи судом першої інстанції таких заува-жень не заявляла. При цьому необхідно звернути увагу, що вона особисто при-єднала до позовної заяви копії своїх звернень на ім`я директора ПрАТ «Зерно-продукт МХП» ОСОБА_4 , відповіді на одне таке звернення за підписом цієї посадової особи товариства.
Оспорюваний ОСОБА_1 договір оренди належної їй земельної ділянки від 01 серпня 2008 року № 905 зареєстрований Реєстраційною службою Черні-вецького районного управління юстиції Вінницької області 25 листопада 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 26504496 від 26 листопада 2015 року. 
Таким чином слід погодитися з вірними висновками суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до ПрАТ «Зер-нопродукт МХП» та обґрунтованості відмови у їх задоволенні. Інших доводів, що спростовували б правильні висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Окремо належить зауважити об`єктивну правильність висновку суду першої інстанції щодо незастосування по результатах вирішення цього спору строків позовної давності, оскільки такі можуть бути підставою для задоволення позовних вимог лише доведеності останніх.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке дове-дення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною прак-тикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням право-суддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належ-ним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).
Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргу-ментів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному нею рішенні, во-ни не дають підстав визнати рішення суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до непра-вильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду, як уже зазначало-ся, не знаходить законних підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які при-звели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу пози-вачки слід залишити без задоволення. 
Керуючись статтями 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеля-ційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, одн-ак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                             В. П. Рибчинський

Л. О. Голота